ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" грудня 2020 р.           Справа№ 910/3579/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Скрипки  І.М.
суддів:            Тищенко А.І. 
          Михальської Ю.Б. 
 
при секретарі судового засідання Бендюг І.В.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 17.12.2020
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 (повний текст підписано 31.07.2020)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування"
про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню
у справі №910/3579/19 (суддя Ковтун С.А.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП РАКС"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування"
про зобов`язання повернути майно
В судовому засіданні 17.12.2020 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
                                                     ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у справі №910/3579/19 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" про визнання наказу Господарського суду міста Києва № 910/3579/19 від 02.09.2019 таким, що не підлягає виконанню.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, відповідач 20.08.2020 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, прийняти нове рішення, яким визнати наказ Господарського суду міста Києва від 02.09.2019, виданий на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 15.07.2019 у справі №910/3579/19 таким, що не підлягає виконанню.
Апеляційна скарга обґрунтована попущенням судом норм матеріального права та неповним дослідженням доказів.
Апелянт вказує, що суд не дослідив підписаний сторонами акт приймання - передачі № 1 від 07.06.2018, відповідно до якого боржник вказане майно повернув у зв`язку з неможливістю виконання умов договору №2007/КЗЭМкруг від 20.07.2017.
Апелянт зазначає, що за вказаним актом ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" повернуло, а ТОВ "ДДАП РАКС" прийняло необроблену заготовку: №402 (вагою 7, 83 т.), №404 (вагою 7, 828 т.), №202 (вагою 7, 828 т.), №101 (вагою 7, 828 т.), №102 (7,828), №103 (вагою 7, 828 т.), №302 (вагою 7, 837 т.).
Апелянт доводить, що всі необроблені заготовки загальною масою 62, 635 т. були повернуті стягувачу, а з заготовки №405 виготовлено готову продукцію - чорнову вісь АППЗ.018 (9 шт.) та чорнову вісь ЕППЗ.024 (3 шт.).
Скаржник вважає, що оскільки погашення боржником зроблено до відкриття виконавчого провадження з виконання наказу, це є підставою для звернення до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню з підстав погашення заборгованості.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що основним та беззаперечним доказом й підставою визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, є факт часткового або повного виконання зобов`язання боржника, що не було доведено відповідачем у даній справі.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному судді (судді - доповідачу) (складу суду) Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача 03.09.2020 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Агрикова О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 залишено апеляційну скаргу без руху з огляду на неподання належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для вирішення клопотання скаржника про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у справі №910/3579/19, з підстави, вказаної в заяві, слід запропонувати апелянту надати відповідні докази або вказати інші підстави для поновлення строку. 
Надано скаржнику строк не більше семи днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.
28.09.2020 від представника відповідача надійшов лист, до якого додано платіжне доручення №1052 від 23.09.2020 про оплату 2 102,00 грн. судового збору, копію поштового конверта, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, витяг з сайту «Укрпошти», що підтверджують отримання відповідачем повного тексту оскаржуваної ухвали 04.09.2020 (поштове відправлення за номером штрих кодового ідентифікатора 0105471581387).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2020 поновлено відповідачу строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 05.11.2020.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді - доповідачу) (складу суду) Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020, у зв`язку з перебуванням судді Агрикової О.В. у відпустці 05.11.2020 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 колегією суддів у визначеному складі відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 19.11.2020.
19.11.2020 розгляд справи №910/3579/19 не відбувся у зв`язку з перебуванням суддів Скрипки І.М. та Михальської Ю.Б. у відпустці, судді Тищенко А.І. на лікарняному.
Після виходу суддів Скрипки І.М. та Михальської Ю.Б. з відпусток, судді Тищенко А.І. з лікарняного, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 розгляд справи призначено на 17.12.2020.
Представники позивача та відповідача в судове засідання апеляційної інстанції 17.12.2020 не з`явились, про дату, час та місце розгляд справи були повідомлені належним чином.
16.11.2020 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України). 
Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.
Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представників позивача та відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду м. Києва від 15.07.2019 у справі №910/3579/19 позов задоволено.
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ДДАП-РАКС» заготовку безперервнолиту круглого перетину, марка сталі «ОС», діаметром 470 мм вагою 58,544 т.
Стягнуто з Товариства обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДДАП-РАКС» 11 640,90 грн. судового збору.
02 вересня 2019 Господарський суд міста Києва видав наказ про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ДДАП-РАКС" заготовку безперервнолиту круглого перетину, марка сталі "ОС", діаметром 470 мм вагою 58,544 т.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" звернулося до суду з заявою про визнання цього наказу таким, що не підлягає виконанню. 
Заявник зазначив, що з метою добровільного виконання рішення суду було вжито заходів щодо перевірки фактичної наявності відповідних заготовок та встановлено їх відсутність на підприємстві. Під час проведення внутрішнього аудиту, серед документів, що зберігались у ковальсько-термічній ділянці, виявлено оригінал акту приймання передачі № 1 від 07.06.2018  до договору від 20.07.2017 № 2007/КЗЕМкруг. Згідно з цим актом, у зв`язку з неможливістю виконання умов договору від 20.07.2017 № 2007/КЗЕМкруг Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" повернуло, а Товариство з обмеженою відповідальністю "ДДАП-РАКС" отримало необроблену заготовку № 402 (вагою 7,83 т), № 404 (7,828 т), №202 (7,828 т), № 101 (7,828 т), № 102 (7,828 т), № 403 (7,828 т.), № 302 (7,837 т.), а разом 62,635 т.
Відповідно до акту приймання-передачі продукції № 289 від 20.10.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" були виконані роботи з перекову та виготовлені чорнові вісі у кількості 12 шт., для чого була використана одна заготовка № 405 вагою 7,828 т.
За таких обставин заявник вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" повернуло всі необроблені заготовки загальною масою 62,635 т. та виготовило готову продукцію з заготовки № 405 - чорнову вісь АППЗ.018 (9 шт.) та чорнову вісь ЕППЗ.024 (3 шт.).
Товариство з обмеженою відповідальністю "ДДАП-РАКС" заперечило проти задоволення заяви.
Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 2 ГПК України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства.
В силу приписів ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
В загальному розумінні судовий виконавчий документ (наказ) є офіційним розпорядженням, що видається судом (суддею) і зобов`язує певного суб`єкта на вчинення юридично значимих дій.        
Згідно з ч. 2  ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.
При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 755/15479/15-ц.
Заявником не підтверджено наявності підстав для визнання виконавчого документу у справі №910/3579/19 таким, що не підлягає виконанню повністю, зокрема, поверненні позивачу заготовки безперервнолитної круглого перетину, марка сталі «ОС», діаметром 470 мм вагою 58,544 т. за рішенням у повному обсязі.
Доводи апелянта з приводу неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції.
При ухваленні рішення від 15.07.2019 у даній справі, судом першої інстанції розглянуті всі документи, що наявні у справі та мають відношення до виконання зобов`язань сторін за Договором № 2007/КЗЕМкруг від 20.07.2017, встановлено факт неповернення відповідачем (боржником) на користь позивача (стягувача) заготовки безперервнолитної круглого перетину, марка сталі «ОС», діаметром 470 мм вагою 58,544 т. 
За твердженнями позивача, станом на 06.08.2019 (дата набрання рішенням суду законної сили), станом на 19.11.2019 (дата відкриття виконавчого провадження № 60568628), станом на 26.05.2020 (дата закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу), боржник частково виконав зобов`язання з повернення заготовки (30.05.2019 на 4,125 т. - акт приймання-передачі № 3, 08.08.2019 на 22,096 т. - акт приймання-передачі № 4), залишок заборгованості з неповернутої заготовки склав 32,323 т., заставною вартістю 514 168,81 грн. з ПДВ.
Акт № 1 від 07.06.2018 до договору № 2007/КЗЕМкруг від 20.07.2017, на який посилається боржник, як на підставу повного виконання зобов`язань за договором та, як наслідок, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, датований 07.06.2018, в той час, як рішення, яке набрало законної сили та не було оскаржено відповідачем, прийнято 15.07.2019. 
Отже, акт № 1 від 07.06.2018 до договору № 2007/КЗЕМкруг від 20.07.2017 не може бути підставою визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню в порядку ст. 328 ГПК України.
У разі, якщо відповідач вважає, що за вказаним актом позивачу було повернуто спірну заготовку в 2018 році, про що не було відомо суду при прийнятті рішення 15.07.2019 у даній справі, відповідач не позбавлений права на звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неповне дослідження судом першої інстанції матеріалів, що мають значення для справи.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для вирішення спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" про визнання наказу Господарського суду міста Києва № 910/3579/19 від 02.09.2019 таким, що не підлягає виконанню.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
                                                                                                                                       ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у справі №910/3579/19 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у справі №910/3579/19 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/3579/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови підписано 12.01.2021 після виходу суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б. з відпусток.

Головуючий суддя                                                            І.М. Скрипка 

Судді                                                                                А.І. Тищенко

                                                                                Ю.Б. Михальська