Справа № 452/3656/20                                Головуючий у 1 інстанції: Галин В.П. 
Провадження № 33/811/269/21                  Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       24 березня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кобзяк А.П., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 лютого 2021 року, 

встановив:
цією постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
        ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень в дохід держави.
       На підставі ч. 2 ст. 36 КпАП України призначено ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у сумі 454 грн. 00 коп.
       Згідно постанови,  ОСОБА_1 01.12.2020 року о 20 год. 10 хв. на 21 км + 400 м автодороги Самбір-Борислав, керував мотоциклом марки «GEON PANTERA» перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, проявив неуважність до її змін, втратив керування та впав на проїзну частину дороги, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 підтверджується висновком КНП СМР та СРР ЦРЛ № 364 від 01.12.2020 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 12.1, 2.9-а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.
       Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18.02.2012 року у справі № 452/3656/20 про адміністративне правопорушення відносно нього скасувати та ухвали нову, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та самої події адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вказує, що не погоджується з постановою, вважає її незаконною та такою, яка ухвалена з порушенням норм матеріального та грубим порушенням норм процесуального права, без дослідження матеріалів справи та неврахування фактичних обставин справи.
Стверджує, що 01.12.2020 року ближче 20 год. він побився з двома односельчанами. В результаті шарпанини з ОСОБА_2 отримав травму ока. Оскільки його все більше турбувала травма ока і він почав відчувати біль, очі повністю запливли, тому попросив свого товариша ОСОБА_3 , щоб підвіз до КЗ «Симбірська центральна районна лікарня», щоб отримати медичну допомогу. Саме тоді працівники поліції привезли на медичне освідування невідомого йому чоловіка. Побачивши, що у нього є тілесні ушкодження, почали вимагати пояснення. Перебуваючи у приміщенні лікарні він оговорив себе, оскільки не хотів, щоб хлопець з яким у нього був конфлікт мав проблеми. Спочатку він повідомив, що впав з мотоцикла, бо не хотів, щоб була заява на односельчанина, був наляканий, погано себе почував, працівники поліції чинили психологічний тиск і висловлювали погрози. Медсестра з прийомного покою Симбірської ЦРЛ дзвонила в поліцію у їхній, і його присутності. Саме працівники поліції ініціювали такий дзвінок. Ще в лікарні він признався працівникам поліції, що побився і не їхав на скутері, але отримав відповідь, що вони вже внесли повідомлення в планшет.
Звертає увагу, що у нього не має такого мотоцикла як вказаний у постанові. Немає такого мотоцикла, який вказаний у постанові, і в його знайомих чи друзів. На вказаній у постанові дорозі (Мостиська- Самбір- Борислав) на мотоциклі 01.12.2020 р. о 20:10 год. він не перебував.
Наголошує, що як на докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення місцевий суд покликався лише на протокол про адміністративне правопорушення від 01.12.2020 року; дані рапорту працівника поліції від 01.12.2020 року; дані схеми місця ДТП, однак усі вони, на думку апелянта, являються неналежними доказами.
Підкреслює, що суд необгрунтовано не взяв до уваги покази свідків - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , не допитав інших свідків.
Заслухавши виступ ОСОБА_1 та його захисника Кобзяк А.П., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       На переконання апеляційного суду, даної вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримався.
Як встановлено в суді апеляційної інстанції, суд першої інстанції, всупереч покликань в апеляційній скарзі, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП та наклав стягнення в межах санкцій вказаних статей на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП . При цьому такий висновок суду першої інстанції підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 01.12.2020 року; даними висновку щодо результатів медичного огляду від 01.12.2020 року; показаннями працівника поліції ОСОБА_6 , який показав суду першої інстанції, що 01.12.2020 року з 20.00 год. він заступив на чергування. Поступило повідомлення з лікарні про те, що туди поступила людина після ДТП. Вони приїхали в лікарню, де ОСОБА_7 повідомив їм, що впав з мотоцикла, також зазначав, що випив 3 пляшки пива. Протокол складав він. Скинули повідомлення автомобільному екіпажу, який виїжджав на місце і складав схему ДТП. Виїжджав ОСОБА_8 з іншими працівниками поліції. Правопорушник їхав на мотоциклі, він міг ним керувати. Вину свою визнавав, які узгоджуються між собою та достовірність таких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.
Як встановлено апеляційним судом, працівниками поліції ОСОБА_1 була висловлена законна вимога про проведення огляду на стан сп`яніння, а саме з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року.
При цьому, на переконання апеляційного суду, оцінюючи показання правопорушника ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про те, що нібито була бійка біля магазину, а правопорушник ОСОБА_1 не керував мотоциклом, а себе оговорив, суддя суду першої інстанції підставно вказав, що такі не заслуговують на увагу, а оцінюються критично і розцінюються, як намагання правопорушника уникнути відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Стягнення, яке накладене на ОСОБА_1 , відповідає санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП, чинної на момент вчинення правопорушення, що є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети – виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

постановив:
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 – без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                         Гончарук Л.Я.