УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження
21 січня 2021 року  
м.Київ
справа №320/3942/19
провадження №К/9901/23094/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 у справі №  320/3942/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «БМУ-53», Бориспільська міська рада, про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ України), треті особи, як не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «БМУ-53», Бориспільська міська рада, в якому, беручи до уваги заяву про зміну предмета позову, просив:
- визнати протиправною бездіяльність ДАБІ України щодо нездійснення реагування на повідомлення (зокрема, від 27.06.2019) про порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил (а саме: недостатній відстані між 10-ти поверховим багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_1 ), що виявилася, зокрема, у непроведенні позапланової перевірки даного порушення та не видачі припису про його усунення;
- визнати протиправною видачу ДАБІ України сертифіката серії ІV №   163192180733 про готовність до експлуатації об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 ;
- зобов`язати відповідача протягом п`яти робочих днів з дня набрання чинності рішення суду скасувати сертифікат серії ІV № 163192180733 про готовність до експлуатації об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , провести позапланову перевірку даного об`єкта, за результатами якої видати обов`язковий до виконання припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил щодо недостатньої відстані між 10-ти поверховим багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сусіднім будинком за адресою: АДРЕСА_1 , а також припис про зупинку виконання будівельних робіт до усунення даного порушення.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ДАБІ України щодо належного реагування на заяву ОСОБА_1 від 27.06.2019, зареєстровану ДАБІ України від 27.06.2019 за № 2904-КО-19, відповідно до Закону України «Про звернення громадян». У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 апеляційні скарги ОСОБА_1 і Товариства з обмеженою відповідальністю «БМУ-53» були залишені без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 - без змін.
Не погодившись із таким судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, покликаючись на неправильне застосування апеляційним адміністративним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 та скерувати справу на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 02.10.2020 касаційна скарга була залишена без руху з тих мотивів, що заявник не подав до суду оригінал документа про сплату судового збору в розмірі 1536,80 грн, а також не навів обставин і не надав відповідних доказів щодо свого майнового стану чи інших, передбачених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», підстав для звільнення його від сплати судового збору.
19.10.2020 на виконання вимог означеної ухвали від скаржника надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, в якій позивач повторно заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, вимоги якого мотивував тим, що він не є пенсіонером за віком і не має жодних інших доходів. Єдиною особою, яка проживає з позивачем є ОСОБА_2 , який є пенсіонером і не має жодних доходів, крім пенсії.
На підтвердження названих обставин скаржник надав довідки з АБ «КБ «Приватбанк» про стан рахунків за період з 01.01.2019 по 30.06.2020, довідки про місце проживання осіб за адресою: АДРЕСА_1 , довідку про склад сім`ї, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2019 по 2 квартал 2020, довідку про доходи ОСОБА_2 за серпень 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 16.12.2020 заявникові продовжено строк на усунення недоліків касаційної скарги.
На виконання вимог означеної ухвали скаржник надіслав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучив квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1536,80 грн, а також навів додаткові обґрунтування скрутного матеріального становища.
04.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про відвід, в якій просив відвести суддів Єзерова А.А., Кравчука В.М. та Стародуба О.П. від участі в розгляді справи № 320/3942/19.
Ухвалою Верховного Суду від 19.01.2021 визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Єзерова А.А., Кравчука В.М. та Стародуба О.П. від участі в розгляді справи № 320/3942/19 і передано відповідну заяву до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду питання про відвід.
Ухвалою Верховного Суду від 20.01.2021 (суддя Мороз Л.Л.) відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Єзерова А.А., Кравчука В.М. та     Стародуба О.П. від участі в розгляді справи № 320/3942/19.
Надаючи оцінку наявності підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору, колегія суддів бере до уваги скрутний майновий стан заявника на момент звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою з огляду на відсутність у нього доходів упродовж 2019 календарного року, що підтверджується відповідними доказами. 
З огляду на наведене суд касаційної інстанції вважає за можливе звільнити скаржника від сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір».
Отже, вимоги ухвал про залишення касаційної скарги без руху та про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги заявник виконав у строк, встановлений Верховним Судом.
Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.
Правило п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачає, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Приписи п. п. 1-4 ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) встановлюють, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
А згідно з положеннями п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також якщо суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається, зокрема, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі заявник вказував на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.08.2018 у справі №807/62/16, не надав оцінки тому, що бездіяльність відповідача порушує ст. ст. 3, 41 Конституції України, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, приписи Закону України «Про будівельні норми».
Позивач вважає, що суд апеляційної інстанції порушив його права на участь у судовому засіданні, на висловлення своєї правової позиції та заявлення клопотань, неправомірно відхилив клопотання про допит свідків. Також у касаційній скарзі вказані й інші посилання на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які, на думку скаржника, допустив суд апеляційної інстанцій під час ухвалення оскаржених судових рішень.
Аналіз аргументів касаційної скарги в їхньому логічному взаємозв`язку з висвітленими у постанові суду апеляційної інстанції обставинами справи вказують на наявність у цій ситуації підстав для відкриття касаційного провадження, які наведені у п. 1 та абз. 1 п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України, оскільки касаційна скарга (1) містить обґрунтування стосовно неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права й порушення цим судом норм процесуального права, (2) викладена аргументація щодо того, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання позивача про допит свідків, що, як вважає заявник, унеможливило встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що слід відкрити касаційне провадження за поданою касаційною скаргою на підставі п. 1 і абз. 1 п. 4 ч. 4 ст.  328 КАС України.
Керуючись положеннями п. 1 та абз. 1 п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити. Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 у справі № 320/3942/19.
2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 у справі №320/3942/19.
3. Витребувати з Київського окружного адміністративного суду матеріали справи №320/3942/19.
4. Надіслати особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.
5. Установити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та долучених до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                      А.А. Єзеров

Суддя                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                          О.П. Стародуб