ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7048/15-ц  Номер провадження 22-ц/814/378/21	Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко  С.Г.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Гнатюк О.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 02 грудня 2020 року (час постановлення ухвали з 11:33:29 год. до 11:52:29 год., дата виготовлення повного тексту ухвали – 07 грудня 2020 року) у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Крайчинського Сергія Станіславовича від 03 червня 2020 року про опис та арешт майна боржника.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

                                     В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, просив визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 03 червня 2020 року у ВП № 61531581 та зобов`язати приватного виконавця здійснити опис та арешт майна з урахуванням всіх вимог чинного законодавства.
В обґрунтування заявлених вимог зазначалося, що приватним виконавцем порушені вимоги ст.13, ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» - порушено встановлений законом строк для винесення постанови про опис і арешт майна, у постанові про опис і арешт майна не зазначено детальний опис приміщення, яке було арештовано, у зв`язку грубо порушені права скаржника.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 02 грудня 2020 року відмовлено за недоведеністю ОСОБА_1 у задоволенні скарги на постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Крайчинського Сергія Станіславовича від 03 червня 2020 року про опис та арешт майна боржника.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нове судове рішення про задоволення його скарги у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції не надав обґрунтованих висновків на доводи скарги, залишивши поза увагою те, що приватний виконавець порушив ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки постанова про опис і арешт майна мала бути винесена не пізніше 19.03.2020 року; те що приватний виконавець порушив ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у постанові про опис і арешт майна не зазначені детальні відомості про арештоване майно, що обумовило можливе заниження вартості арештованого майна, а це безпосередньо порушило права скаржника як власника майна.

У відзивах на апеляційну скаргу АТ «УКРСИББАНК», Приватний виконавець Крайчинський С.С., посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу – без змін. 
Зокрема у відзивах підкреслюється, що скаржник ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі так і не зміг довести, які саме його права порушені внаслідок недоліків, допущених виконавцем при винесені постанови про опис і арешт майна, з урахуванням того, що він (скаржник) не оспорював результати оцінки майна. 
Звертається увага, що скаржник неправильно тлумачить приписи ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», так як закон з урахуванням положень п.10 Інструкції з організації примусового виконання рішень вимагає від виконавця відобразити у постанові відмінні характеристики майна, що підлягає опису і арешту, для його ідентифікації. Зазначені в оскаржуваній постанові виконавця характеристики нерухомого об`єкта були достатніми для його ідентифікації. 

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:
Відповідно до п.1 ч.1 ст.371, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 липня 2019 року, залишеним без змін постановами Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2020 року та ВС від 04 вересня 2020 року у справі № 524/7048/15-ц, позов ПАТ «Укрсиббанк» задоволено і в рахунок погашення заборгованості перед АТ «УкрСиббанк», яка виникла за договором про надання споживчого кредиту № 11079707000 від 20 листопада 2006 року в розмірі 74244,76 доларів США та пені в розмірі 38580,99 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 782959253104 за ОСОБА_2 . Встановлений спосіб реалізації вищевказаного нерухомого майна: шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати в розмірі 2142 грн. 00 коп. (т.1 а.с.24-32)
На виконання рішення суду 19 лютого 2020 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області видано виконавчий лист, на підставі якого 12 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Крайчинським С.С. відкрито виконавче провадження ВП № 61531581 (т.1 а.с.8, т.2 а.с.17-18, т.2 а.с.9-10) 
Також, 12 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Крайчинським С.С. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 , якою накладено арешт на предмет іпотеки, приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 і зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 782959253104 за ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 81 669,24 дол. США та 42 810,09 грн. (т.2 а.с.11-12). 
03 червня 2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Крайчинським С.С. ухвалено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у ВП № 61531581, якою описано та накладено арешт на приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . Встановлено обмеження права користування даним майном: відчуження, демонтування. Призначено відповідальним зберігачем та попереджено про кримінальну відповідальність ПН ОСОБА_3 ( т.1 а.с.130-132).
Копію постанови ОСОБА_1 отримав 19 червня 2020 року (т.1 а.с.135).
17 червня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Крайчинського С.С. у ВП № 61531581 встановлено, що 03.06.2020 року ПВ описано та арештовано приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв.м., що складається з приймального приміщення 22,7 кв.м., кабінету – 17,8 кв.м., кабінету 0 23,2 кв.м., кабінету 11,8 кв.м., підсобного приміщення – 3,6 кв.м., санвузла – 2,1 кв.м., вбудованої шафи – 1,0 кв.м. та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 і зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером 782959253104 за ОСОБА_2 . Призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме ПП Консалтингова Група «Арго Експерт» (т.2 а.с.2-3).
07 липня 2020 року ПВ виконавчого округу м. Києва Крайчинським С.С. винесено постанову, якою внесено виправлення до постанови від 03 червня 2020 року та прийнято вважати правильним розмір загальної площі описаного та арештованого нерухомого майна «82,2 кв.м.» замість помилкового розміру площі у «84,2 кв.м.» (т.1 а.с.193-194, т.2 а.с.7-8).
08 липня 2020 року ПП Консалтингова Група «Арго Експерт» з врахуванням внесених виправлень щодо розмірів площі описаного майна надало звіт про незалежну оцінку вартості цього майна, яка була направлена заявнику (т.1 а.с.201-250).
Визначена ПП Консалтингова Група «Арго Експерт» оцінка описаного майна заявником не оспорювалася.
30 вересня 2020 року описане майно як предмет іпотеки було реалізовано (т.2 а.с.86).

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що скаржником не доведено порушень його прав внаслідок винесення виконавцем оскаржуваної постанови. 

Апеляційний суд погоджується з таким висновком місцевого суду та, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з таких міркувань.
Доводи апеляційної скарги зводяться до тверджень про те, що приватний виконавець порушив встановлений ст.13 ЗУ «Про виконавче провадження» строк винесення постанови про опис і арешт майна, а також в оскаржуваній постанові всупереч вимогам ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» детально не описав характеристики нерухомого майна, що могло потягнути заниження вартості реалізованого майна, внаслідок чого були порушені права скаржника як боржника у виконавчому провадженні.
Примусове виконання судових рішень здійснюється на засадах справедливості, неупередженості та об`єктивності (п.5 ч.1 ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно ст.13 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.
Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.
За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.
Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом (ч.2,ч.4, абз.2,3 ч.5).
Матеріалами справи підтверджено і не заперечується учасниками справи, що виконавець відкрив виконавче провадження 12 березня 2020 року і у цей же день виніс постанову про арешт майна, а саме предмету іпотеки – приміщення нотаріальної контори, що відповідає вимогам ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження».
Оскаржувана постанова винесена виконавцем 03 червня 2020 року. Матеріали не містять доказів того, що ця виконавча дія вчинена з порушенням встановленої законом процедури. Скарга і апеляційна скарга не містять обґрунтованих доводів про допущення виконавцем порушень самого порядку проведення опису і арешту майна. Окрім того, скаржником суду не надано належних і допустимих доказів про те, що у період з 12 березня по 03 червня 2020 року у приміщенні нотаріальної контори були здійснені певні роботи чи інші дії, які призвели до зниження або збільшення вартості цього об`єкта.
За таких обставин не можна визнати обґрунтованими доводи скаржника про те, що порушення строку проведення опису і арешту майна порушило його права як боржника у виконавчому провадженні. 

Відповідно п.2 абз.3 ч.5 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються, якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.
 
У постанові від 03 червня 2020 року зазначено: «Приміщення нотаріальної контори, площею 84,2 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ». 
Постановою виконавця від 07 липня 2020 року внесені виправлення до опису арештованого приміщення: зазначені кімнати (їх призначення), підсобні приміщення, їхня площа, уточнена загальна площа нотаріальної контори з посиланням на експлікацію до плану поверхів та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Отже, виконавцем у постанові про опис і арешт майна не зазначено матеріали стін як цього вимагає ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження».
Разом з тим, у межах виконавчого провадження реалізація арештованого майна проведена у порядку, встановленому законом, зокрема з дотриманням вимог ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження». 
Експертною установою, яка призначена виконавцем, проведена оцінка арештованого нерухомого майна і складений звіт (т.1 а.с.201 – 250). Як вбачається з матеріалів звіту про оцінку майна, експертами досліджені детальні технічні характеристики і стан нерухомого об`єкта (т.1 а.с.216-219), отже відсутні підстави вважати, що незазначення виконавцем у постанові усіх характеристик приміщення якимось чином вплинуло на визначення його вартості (заниження).

Скаржник як боржник у виконавчому провадженні звіт про оцінку майна не оскаржив, у скарзі та в апеляційній скарзі не навів жодного обґрунтованого доводу з посиланням на відповідні докази про те, що відсутність у постанові виконавця указівки про матеріали стін описаного та арештованого приміщення вплинула на визначення (заниження) його вартості.

У цій частині усі доводи скаржника є припущенням, яке відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України не може бути підставою для доказування. 

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ  від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності його висновків, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанцій.

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції. 

Керуючись ст.367, ч.1 п.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 02 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з урахуванням положень ст.390 ЦПК України. 

Повний текст постанови виготовлено 24 лютого 2021 року

Головуючий суддя                                                       О. А.Лобов  

 Судді:                                                                           А.І.Дорош

                                                                                                     В.М.Триголов