ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" січня 2021 р.           Справа№ 903/515/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Козир Т.П. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 
у справі №903/515/20 (суддя Паламар П.І.) 
за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ
до відповідачів: 1. ОСОБА_1 , Донецька обл.,
2. ОСОБА_2 , Донецька обл.,
3. ОСОБА_3 , Донецька обл., 
4. ОСОБА_4 , Донецька обл.,
5. ОСОБА_5 м. Київ,
6. ОСОБА_6 , м. Київ,
7. ОСОБА_7 , Волинська обл.,
8. ОСОБА_8 , м. Київ,
9. ОСОБА_9 , м. Київ
про відшкодування шкоди у розмірі 123 261 672,49 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - позивач, Фонд) звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом, у якому просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів 123261672,49 грн шкоди заподіяної ПАТ "Західінкомбанк".
Позовна заява мотивована тим, що під час здійснення ліквідаційної процедури ПАТ "Західінкомбанк" позивачем виявлено, що внаслідок здійснення відповідачами, які є пов`язаними особами банку (в розумінні ст. 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність") операцій, які прямо суперечили його інтересам, заподіяно збитків на суму 123261672,49 грн.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 20.07.2020 позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з додатками направлено за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 у справі №910/682/20 повернуто Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позовну заяву і додані до неї документи на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв`язку з порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог.
Повертаючи позовну заяву, місцевий господарський суд виходив з того, що пов`язаність відповідачів та схожість прийнятих ними окремих рішень щодо укладення п`яти різних договорів застави товарів в обороті №№ 1103/14-1, 1103/14-2, 1103/14-3, 1103/14-4, 1103/14-5 від 11.03.2014, які забезпечували окремі п`ять кредитних договорів №№ 2409/10-96, 2309/10-96 від 24.09.2010, 1912/12, 3101/13-1 від 19.12.2012, 2802/14 від 28.02.2014 не є достатніми для застосування правил об`єднання вимог у розумінні статті 173 ГПК України.
Таким чином, за висновком суду першої інстанції, сумісний розгляд заявлених Фондом позовних вимог суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки під час розгляду справи суд повинен буде надати оцінку умовам кожного з укладених договорів застави товарів в обороті, встановити обставини дотримання, виконання/невиконання сторонами умов цих договорів, мети та обставин їх укладення, а також правильність заявлених до стягнення сум.
З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов висновку про порушення позивачем приписів ст. 173 ГПК України, якими встановлено правила об`єднання позовних вимог, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 у справі № 903/515/20 та передати позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на розгляд Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Фонд зазначає, що оскільки позивачем у справі заявлено тільки одну позовну вимогу, яка випливає з правовідносин щодо заподіяння шкоди сукупними діями відповідачів (пов`язаних осіб ПАТ "Західінкомбанк"), повернення позовної заяви з підстав, зазначених судом першої інстанції, було безпідставним та незаконним. 
Разом з апеляційної скаргою апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та клопотання про розгляд справи із повідомленням та викликом учасників справи.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №903/515/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А. (судді доповідача), суддів Коробенка Г.П. та Козир Т.П. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020, поновлено апелянту строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 у справі №903/515/20, відмовлено у задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про розгляд справи №903/515/20 з повідомленням та викликом учасників справи та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 у справі №903/515/20, постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
12.08.2020 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №903/515/20 до вирішення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/7186/19.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 зупинено апеляційне провадження у справі №903/515/20 до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/7186/19.
13.11.2020 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача 5 ОСОБА_5 , адвоката Саковець І.В. надійшло клопотання про поновлення провадження у справі. В обґрунтуванні поданого клопотання представник відповідача 5 зазначає, що згідно постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі №910/7186/19 касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі №910/7186/19 без змін, провадження у справі закрито.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з перебуванням судді Коробенка Г.П. у відпустці.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2020, справу №903/515/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Чорногуза М.Г. та Козир Т.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 новоутвореною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 у справі №903/515/20 та поновлено провадження у справі №903/515/20.
Позиції учасників справи.
29.09.2020 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого останній проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд залишити без задоволення вимоги апеляційної скарги позивача, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.  
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови. 
Згідно з ч. 1 ст. 173 ГПК в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. 
Зазначеними нормами процесуального права передбачено право позивача пред`явити позов до кількох відповідачів, об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.
Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.
Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.
Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
За замістом ч. 1 ст. 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.
Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у ч. 1 ст. 173 ГПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в ч. ч. 4, 5 вказаної статті.
Так, позивачем об`єднано в одній позовній заяві вимоги до дев`яти відповідачів-фізичних осіб, які є пов`язаними особами ПАТ "Західінкомбанк" та входили до органів керівництва банку щодо стягнення збитків, які нанесені у зв`язку з прийняттям посадовими особами кредитного комітету банку рішень про розірвання договорів застави товарів в обороті, що призвело до незабезпеченості кредитних договорів, укладених на користь пов`язаних із банком осіб. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що предметом доказування у даній справі є оцінка окремого кожного з актів органів управління суб`єкта господарювання - кредитного комітету ПАТ "Західінкомбанк", їх посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності щодо прийняття рішення про розірвання договорів застави товарів в обороті №№ 1103/14-1, 1103/14-2, 1103/14-3, 1103/14-4, 1103/14-5 від 11.03.2014, які забезпечували окремі п`ять кредитних договорів №№ 2409/10-96, 2309/10-96 від 24.09.2010, 1912/12, 3101/13-1 від 19.12.2012, 2802/14 від 28.02.2014, що призвело до незабезпеченості вказаних кредитних договорів, укладених на користь пов`язаних із банком осіб.
Разом з цим апеляційний господарський суд зазначає, що по кожному договору застави товарів в обороті приймалося окреме рішення, а саме: №№ 0705/14-1, 0705/14-2, 0705/14-3, 0705/14-4, 0705/14-5 від 07.05.2014.
Отже підставою позовних вимог у даній справі є окремі самостійні, не пов`язані між собою п`ять актів посадових осіб, членів кредитного комітету ПАТ "Західінкомбанк" якими було прийнято рішення про розірвання договорів застави товарів в обороті №№ 1103/14-1, 1103/14-2, 1103/14-3, 1103/14-4, 1103/14-5 від 11.03.2014, які забезпечували окремі п`ять кредитних договорів №№ 2409/10-96, 2309/10-96 від 24.09.2010, 1912/12, 3101/13-1 від 19.12.2012, 2802/14 від 28.02.2014, що призвело до незабезпеченості вказаних кредитних договорів, укладених на користь пов`язаних із банком осіб. 
З огляду на необхідність встановлення розміру таких збитків для вирішення справи по суті щодо оцінки неправомірності (за твердженням позивача) дій відповідачів (неправомірності п`яти прийнятих рішень), так і наявності збитків банку та їх розміру необхідно буде досліджувати різні докази, зокрема п`ять різних кредитних договорів, а також розірвання забезпечувальних договорів по кожному кредитному договору (зокрема, встановити чи дійсно при прийнятті неправомірного (за твердженням позивача) рішення не було проведено повного або часткового погашення кредитної заборгованості, отримання будь-якого іншого забезпечення кредитних зобов`язань, тощо), потребує окремого дослідження як зміст кредитного договору, так і договору забезпечення, так і обставин розірвання вказаних договорів застави. 
Тобто, кожна операція з розірвання договору застави є самостійним правовідношенням, що є підставою для припинення у сторін цього правовідношення цивільних прав і обов`язків. Так, порушення, які були допущені як при виникненні та виконанні зобов`язань за кредитами (розірвання договорів застави) утворюють окремий склад цивільно-правового прововідношення та характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (різні кредитні договори, договори застави товарів в обороті, додаткові угоди про розірвання договорів застави товарів в обороті).
Отже, вимоги про стягнення шкоди у конкретно визначеному позивачем за кожним окремим кредитним договором (внаслідок втрати забезпечення за ним у вигляді товарів в обороті за окремими договорами забезпечення) є самостійними вимогами, які не пов`язані ні підставами виникнення, ні поданими доказами та не є основними і похідними одна від одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших.
Критерії пов`язаності позичальників між собою та схожості переважної більшості забезпечень цих кредитів, що наводить позивач в обґрунтування об`єднання вимог в одному позові, не є достатніми для застосування правил об`єднання позовів у розумінні статті 173 ГПК України.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 15.02.2019 у справі №910/11811/18.
Об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи. Об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що сумісний розгляд заявлених Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позовних вимог у цій справі перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки у даному випадку під час розгляду справи суд повинен буде надати оцінку умовам кожного з п`яти укладених кредитних договорів, кожного з п`яти укладених договорів застави товарів в обороті, встановити обставини укладення кожної із п`яти додаткових угод про розірвання п`яти різних договорів застави товарів в обороті, мети та обставин їх укладення, обставин неможливості погашення кредитної заборгованості за п`ятьма окремими кредитними договорами, а також правильність заявлених до стягнення сум по кожному з цих договорів.
Зазначене свідчить про те, що по кожному з договорів та по кожному окремому епізоду, щодо яких, як зазначає позивач, конкретним колом відповідачів було нанесено шкоду банку в різних розмірах, суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру з визначенням та дослідженням різного кола доказів, пов`язаних зі встановленням обставин, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, що також суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи (аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі №916/2733/18).
Отже, наведеним спростовуються доводи скаржника про те, що обставини, викладені в позовній заяві, об`єднані взаємопов`язаними сукупними (спільними) діями усіх відповідачів, а також доводи про те, що позовні вимоги пов`язані підставою виникнення та поданими доказами.
За таких обставин, позивач при поданні позову порушив правила щодо об`єднання позовних вимог, оскільки у даному випадку позовні вимоги ґрунтуються на підставі різних кредитних договорів з окремими до них договорами забезпечення виконання зобов`язання, які є різними за предметом, обсягом зобов`язань та строками виконання, а також на різних рішеннях, які приймались фізичними особами відповідачами окремо по кожному із п`яти договорів застави товарів в обороті, що має наслідком дослідження окремо кожного рішення, кредитних договорів, договорів застави та окремо розмірів збитків, які виникли з різних підстав, що повинно підтверджуватися окремими, не пов`язаними між собою доказами.
При цьому, поєднання всієї суми збитків, які виникли з різних підстав, в одну вимогу, не свідчить про те, що позивачем заявлено єдину позовну вимогу, як зазначено ним в апеляційній скарзі.
Оцінюючи обґрунтованість та законність ухвали Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 у справі № 903/515/20, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сумісний розгляд таких позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені ст. 195 ГПК України, що свідчить про порушення правил об`єднання позовних вимог.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно положень ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами розгляду даної справи колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не підлягає задоволенню, місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні. 
Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення вимог апеляційної скарги витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача (апелянта). 
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 у справі №903/515/20 залишити без змін.
3. Матеріали оскарження №903/515/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                Т.П. Козир