Постанова
Іменем України                                        
 
25 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 4811/5/20
провадження № 61-18044ав20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,
секретаря судового засідання - Галас А. О.,
 
учасники справи:
заявниця - ОСОБА_1 ,
учасники третейського розгляду: Товариство з обмеженою відповідальністю «Облнафтобуд Альянс», ОСОБА_2 , 
заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
 
за участю: 
представника заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_6 ,
представника заінтересованої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_7 ,   
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду 
від 04 лютого 2009 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Облнафтобуд Альянс» до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Крайник Н. П., Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог заяви 
 
27 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського апеляційного суду, як суду першої інстанції, із заявою про скасування рішення третейського суду для вирішення конкретного спору від 04 лютого 2009 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Облнафтобуд Альянс» (далі - ТОВ «Облнафтобуд Альянс») до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності. 
 
На обґрунтування доводів заяви зазначала, що рішенням третейського суду для вирішення конкретного спору від 04 лютого 2009 року у складі третейського судді Зіневича І. А., задоволено позов ТОВ «Облнафтобуд Альянс» до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності. Визнано дійсним, укладений між ТОВ «Облнафтобуд Альянс» та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу від 17 листопада 2008 року нежитлової будівлі літ. «М-1» загальною площею 15,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 право власності ТОВ «Облнафтобуд Альянс» на нежитлову будівлю магазину загальною площею 15,6 кв. м, позначену на плані літ. «М-1», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано Обласне комунальне підприємство Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі - ОКП ЛМР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки») зареєструвати право власності та видати витяг про реєстрацію права власності за ТОВ «Облнафтобуд Альянс» на нежитлову будівлю магазину загальною площею 15,6 кв. м, позначену на плані літ. «М-1», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Про наявність вказаного рішення третейського суду їй стало відомо 29 жовтня 2019 року, після ознайомлення її представника з матеріалами інвентаризаційної справи щодо нежитлової будівлі літ. «М-1», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
Рішенням третейського суду порушуються її права та обов`язки як співвласниці будівлі офісу літ. «А-2» по АДРЕСА_2 , до якої примикає нежитлова будівля літ. «М-1», оскільки реєстрація права власності на нежитлову будівлю літ. «М-1», як об`єкт нерухомого майна, позбавляє її можливості здійснювати догляд за належною їй будівлею літ. «А-2», проводити її поточний ремонт, переобладнання, реконструкцію тощо. Відсутність дозвільної документації та інформації про матеріали, що використовувалися при будівництві будівлі літ. «М-1», дотримання протипожежних норм, необхідних для її експлуатації, може призвести до негативних наслідків (аварій, пожеж тощо), що порушує її право на вільне та безпечне володіння і користування своїм майном, загрожує її життю та здоров`ю.
 
Крім того, вказувала на те, що третейський суд прийняв рішення у справі, яка йому не підвідомча, оскільки спори про визнання права власності на нерухоме майно законом віднесені до юрисдикції судів загальної юрисдикції. Вказана правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 23 лютого 2011 року у справі № 6-22845св10.
 
Посилаючись на наведене,  ОСОБА_1 просила скасувати рішення третейського суду для вирішення конкретного спору від 04 лютого 2009 року у справі за позовомТОВ «Облнафтобуд Альянс» до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності. 
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року заяву 
 ОСОБА_1 задоволено.
 
Скасовано рішення третейського суду для вирішення конкретного спору 
від 04 лютого 2009 року у справі за позовом ТОВ «Облнафтобуд Альянс» до 
ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «М-1» загальною площею 15,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , укладеного 17 листопада 2008 року між ТОВ «Облнафтобуд Альянс» та ОСОБА_2 , та визнання права власності ТОВ «Облнафтобуд Альянс» на зазначену нежитлову будівлю, зобов`язання ОКП ЛМР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєструвати право власності ТОВ «Облнафтобуд Альянс» на зазначену нежитлову будівлю.
 
Ухвала суду мотивована тим, що справа, у якій третейський суд прийняв рішення, йому не підвідомча, а тому наявні підстави визначені пунктом 1 частини третьої статті 51 Закону України «Про третейський суд» та пунктом 1 частини другої статті 458 ЦПК України для скасування рішення третейського суду. Надаючи оцінку обставинам набуття права власності на нежитлову будівлю літ. «М-1» загальною площею 15,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , суд зазначив, що зазначене нерухоме майно має ознаки самочинного будівництва, що виключає можливість визнання права власності на нього в судовому порядку.
 
Узагальнені доводи апеляційної скарги та відзиву на неї
 
У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , у якій він просив скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:
 
- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що третейський суд вирішив питання про права та обов`язки ОСОБА_1 . Зі змісту заяви про скасування рішення третейського суду та матеріалів справи вбачається, що у ній відсутнє обґрунтування безпосереднього зв`язку між оскаржуваним рішенням третейського суду та правами і обов`язками ОСОБА_1 ; у мотивувальній та резолютивній частині рішення третейського суду для вирішення конкретного спору від 04 лютого 2009 року відсутні висновки щодо вирішення будь-яких прав та обов`язків заявниці; на момент прийняття оскаржуваного рішення третейського суду ОСОБА_1 не володіла правами, про порушення яких вона зазначає у своїй заяві, оскільки набула право власності на 1/4 частину будівлі офісу літ. «А-2», що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , лише 27 квітня 2014 року, тобто після прийняття оскаржуваного рішення третейського суду;
 
- ОСОБА_1 пропустила встановлений пунктом 2 частини п'ятої статті 454 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, а тому суд першої інстанції повинен був повернути її заяву, а не розглядати її по суті;
 
- у матеріалах справи відсутній оригінал чи належним чином посвідчена копія третейської угоди, що унеможливлювало розгляд судом заяви про скасування рішення третейського суду;
 
- суд першої інстанції здійснив розгляд заяви  ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду, яка підлягала обов`язковому закриттю у зв`язку з ліквідацією юридичної особи - позивача ТОВ «Облнафтобуд Альянс». Так, ухвалою Господарського суду Харківської області від 24 січня 2011 року у справі 
№ Б-39/246-09 юридичну особу - ТОВ «Облнафтобуд Альянс» ліквідовано, відомості про припинення юридичної особи внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;
 
- висновок суду першої інстанції про віднесення спірного нежитлового приміщення до об'єктів самочинного будівництва є передчасним та не ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах; 
 
- ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду судом першої інстанції заяви про скасування рішення третейського суду, що є істотним порушенням гарантованого Конституцією України права на доступ до правосуддя та принципів цивільного судочинства, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
 
У січні 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив на апеляційну скаргу 
від ОСОБА_1 , у якому вона просила залишити апеляційну скаргу представника  ОСОБА_3 - ОСОБА_7 без задоволення, посилаючись на те, що суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення третейського суду стосується її прав та обов`язків. Твердження особи, яка подала апеляційну скаргу про те, що на час ухвалення оскаржуваного рішення третейського суду вона не мала права на приміщення будівлі офісу літ. «А-2» по АДРЕСА_2 є необґрунтованими, оскільки зазначене нерухоме майно з 1998 року належало на праві власності її покійному чоловіку ОСОБА_8 , з яким вона перебувала у шлюбі з 1991 року, а тому вона володіла цим майном на праві спільної сумісної власності. Ураховуючи, що оскаржуваним рішенням третейського суду фактично узаконено об`єкт самочинного будівництва, розташований впритул до будівлі офісу літ. «А-2» по АДРЕСА_2 , зазначене рішення порушує її права. Посилання на те, що право власності на спірне приміщення літ. «М-1» було набуто 19 березня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна, укладеного між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Старлюкс Україна» (далі - ПП «Старлюкс Україна»), не підтверджені належними та допустимими доказами.
 
Рух справи у суді апеляційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування
 
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
 
Відповідно частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
У судовому засіданні представник  ОСОБА_3 - ОСОБА_7 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.
 
Представник ОСОБА_1 -  ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. Підтримував аргументи, викладені ОСОБА_1 у запереченні на апеляційну скаргу. 
 
Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про день, час і місце судове розгляду повідомлені належним чином за останніми відомими суду адресами їх місця проживання/знаходження, про причини неявки в судове засідання не повідомили. 
 
Заслухавши пояснення представника  ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
 
Судом першої інстанції установлено, що рішенням третейського суду для вирішення конкретного спору від 04 лютого 2009 року у складі третейського судді Зіневича І. А. задоволено позов ТОВ «Облнафтобуд Альянс» до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності. Визнано дійсним, укладений між ТОВ «Облнафтобуд Альянс» та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу від 17 листопада 2008 року нежитлової будівлі літ. «М-1», загальною площею 15,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 право власності ТОВ «Облнафтобуд Альянс» на нежитлову будівлю магазину загальною площею 15,6 кв. м, що позначена на плані літ. «М-1», та розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Зобов`язано ОКП ЛМР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєструвати право власності та видати витяг про реєстрацію права власності за ТОВ «Облнафтобуд Альянс» на нежитлову будівлю магазину загальною площею 15,6 кв. м, що позначена на плані літ. «М-1», та розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Ухвалюючи рішення про визнання за ТОВ «Облнафтобуд Альянс» права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. «М-1» загальною площею 15,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , третейський суд виходив з того, що ТОВ «Облнафтобуд Альянс» правомірно, на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 17 листопада 
2008 року, укладеного між ТОВ «Облнафтобуд Альянс» та ОСОБА_2 , у якому сторони досягли згоди щодо усіх істотних його умов, набуло право власності на спірне нерухоме майно. Оскільки відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, вимоги ТОВ «Облнафтобуд Альянс» про визнання зазначеного договору дійсним, визнання права власності на зазначене нерухоме майно та його реєстрацію в ОКП ЛМР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», підлягають задоволенню.
 
На виконання зазначеного рішення третейського суду, 08 вересня 2009 року ОКП ЛМР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» прийняло рішення про реєстрацію за ТОВ «Облнафтобуд Альянс» права власності на нежитлову будівлю літ. «М-1» загальною площею 15,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер у реєстрі прав власності на нерухоме майно: 28222591.
 
10 вересня 2009 року між ТОВ «Облнафтобуд Альянс» (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р. Т., зареєстрований у реєстрі за № 1877, за умовами якого ОСОБА_3 набув у власність нежитлову будівлю літ. «М-1» загальною площею 15,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
 
02 грудня 2011 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу 1/2 частки нежитлової будівлі, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Скречко М. М., зареєстрованим у реєстрі за № 1302, відчужив на користь ОСОБА_4 1/2 частку нежитлової будівлі, яка становить 7,8 кв. м, від нежитлової будівлі у цілому (літ. «М-1»), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
 
27 січня 2012 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу 1/2 частки нежитлової будівлі, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Скречко М. М., зареєстрованими у реєстрі за №71, відчужив на користь ОСОБА_5 1/2 частку нежитлової будівлі, яка становить 7,8 кв. м, від нежитлової будівлі у цілому (літ. «М-1»), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 квітня 2020 року № 207999533, 
ОСОБА_3 є власником нежитлової будівлі літ. «М-1» загальною площею 15,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
 
ОСОБА_1 є власником 1/4 частини будівлі офісу літ. «А-2» загальною площею 255,9 кв. м з приміщенням паливної площею 7,1 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 березня 2014 року № 19630675).
 
Щодо наявності обов'язкових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
 
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
 
У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» і від 03 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.
 
Частинами першою, другою статті 457 ЦПК України визначено, що справа про оскарження рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу розглядається суддею одноособово протягом тридцяти днів з дня надходження до суду заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, в судовому засіданні з повідомленням сторін. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року до участі у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду від 04 лютого 2009 року у справі за позовом ТОВ «Облнафтобуд Альянс» до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності, залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Однак у матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення зазначених осіб про прийняте процесуальне рішення та про дату та час наступного судового засідання у справі.
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого ЦПК України строку у разі, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
 
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції, порушенням права на справедливий суд та вимог статей 128-130, 223 ЦПК України.
 
У матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення 
ОСОБА_3 чи його представника ОСОБА_7 про розгляд справи судом першої інстанції, а тому посилання особи, яка подала апеляційну скаргу, на наявність, передбачених пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, є обґрунтованими.
 
Щодо суті вимог заяви про скасування рішення третейського суду
 
Як на підставу вимог про скасування рішення третейського суду для вирішення конкретного спору від 04 лютого 2009 року у справі за позовом ТОВ «Облнафтобуд Альянс» до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності, ОСОБА_1 посилалася на те, що: 1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) третейський суд вирішив питання про її права та обов'язки.
 
Відповідно до положень статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, в разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.
 
Частиною третьою статті 457 ЦПК України визначено, що при розгляді справи в судовому засіданні, суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу.
 
Згідно з частиною другою статті 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
 
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що особа, яка не брала участь у третейському розгляді, має право на оскарження рішення третейського суду лише у тому випадку, якщо рішенням третейського суду безпосередньо вирішені питання про її права та обов`язки, тобто третейським судом вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття третейським судом рішення є заявник, або таке рішення має містити судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. 
 
У контексті зазначеного, якщо заявник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, такі посилання не можуть бути достатньою та належною підставою для скасування рішення третейського суду.
 
Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення третейського суду у порядку статей 454, 455 ЦПК України, повинна довести, що оскаржуване рішення третейського суду прийнято про її права та обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. 
 
Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до третейського розгляду, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення третейський суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи.
 
У справі за позовом ТОВ «Облнафтобуд Альянс» до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «М-1» загальною площею 15,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , укладеного 17 листопада 2008 року між ТОВ «Облнафтобуд Альянс» та ОСОБА_2 , визнання права власності ТОВ «Облнафтобуд Альянс» на зазначену нежитлову будівлю та зобов`язання ОКП ЛМР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки») зареєструвати право власності ТОВ «Облнафтобуд Альянс» на зазначену нежитлову будівлю, у якій прийнято оскаржуване заявницею рішення третейського суду, третейський суд питання про права та обов`язки  ОСОБА_1 як співвласниці сусідньої будівлі - офісу літ. «А-2» по АДРЕСА_2 , до якої примикає нежитлова будівля літ. «М-1», не вирішував. 
 
Доводи заявниці про те, що рішення третейського суду про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 17 листопада 2008 року, яким узаконено експлуатацію, як об`єкта нерухомості, нежитлової будівлі літ. «М-1» загальною площею 15,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , може призвести до вкрай негативних наслідків, аварій, пожеж є виключно її припущенням, та не свідчать про існування порушеного права ОСОБА_1 як співвласниці сусіднього нерухомого майна - будівлі офісу літ. «А-2» по АДРЕСА_2 .
 
Посилання ОСОБА_1 на непідвідомчість спору третейському суду є безпідставним, оскільки доповнення до Закону України «Про третейські суди», а саме статті 6 пунктом 7, згідно з яким справи у спорах щодо нерухомого майна виключені із підвідомчості третейських судів, були запроваджені Законом України від 05 березня 2009 року № 1076-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тобто після ухвалення оскаржуваного рішення третейського суду. 
 
Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для розгляду цієї справи у апеляційному порядку.
 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
 
Відповідно до пункту 2 частин першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 
За змістом частини третьої статті 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є розгляд судом першої інстанції справи (питання) за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
 
Зважаючи на обґрунтованість доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про порушення судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, та ураховуючи недоведеність аргументів заявниці про порушення її прав оскаржуваним рішенням третейського суду, Верховний Суд як суд апеляційної інстанції у зазначеній категорії справ, дійшов висновку про необхідність скасування ухвали Львівського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду від 04 лютого 2009 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Облнафтобуд Альянс» до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності. 
 
Керуючись статтями 24, 351, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 задовольнити.
 
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.
 
У задоволенні заяви  ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду від 04 лютого 2009 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Облнафтобуд Альянс» до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності, відмовити.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.
 
Повний текст постанови складений 29 березня 2021 року.

Судді:                                                                            Г. І. Усик
 
І. Ю. Гулейков
 
О. В. Ступак