УХВАЛА

19 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/8907/19
адміністративне провадження № К/9901/1275/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської  О.Р., 

перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року в справі №520/8907/19 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,  відшкодування моральної шкоди,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 , у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: 
–  визнати незаконним, протиправним і скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 №183 від 30 липня 2019 року в частині дати виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (грошовим, продовольчим і речовим)               30 липня 2019 року;
–  зобов`язати військову частину НОМЕР_1 на підставі наказу №89-РС від 25 липня                  2019 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас виключити зі списків особового складу в день проведення всіх необхідних розрахунків і видів забезпечення (грошовим, продовольчим і речовим (компенсація вартості не отриманого речового майна)) згідно з нормами законодавства і наказів Міністерства оборони України;
– визнати незаконними і протиправними дії військової частини НОМЕР_1 і військової частини НОМЕР_2 щодо непроведення повного розрахунку в день звільнення та виключення зі списків особового складу військової частини, тобто незабезпечення грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням;
– визнати незаконною і протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 і військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування і виплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період із 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення, станом на день звільнення з військової служби 30 липня 2019 року;
– визнати неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 щодо визначення кількості та номенклатури неотриманого майна за період служби з 27 грудня 2016 року по                   30 липня 2019 року, проведення розрахунку сум компенсації відповідно вартості та кількості неотриманого речового забезпечення (майна), порушення вимог наказу №232 від 29 квітня 2016 року Міністерства оборони України, статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» під час проведення розрахунків сум компенсації неотриманого речового забезпечення (майна);
– визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 і військової частини НОМЕР_2 щодо проведення розрахунку підйомної допомоги з порушенням чинного законодавства, наказу Міністерства оборони України №45 від 05 лютого 2018 року і  Постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року, всупереч наказу військової частини НОМЕР_1 №283 від 28 грудня 2018 року, та невиплати підйомної допомоги в повному обсязі, а саме в розмірі місячного грошового забезпечення,                11172,15 грн (у зв`язку з переїздом на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду військової частини НОМЕР_1 згідно з наказом №283 від 27 грудня 2018 року відповідно до наказу Міністерства оборони  України №45 від 05 лютого 2018 року);
– визнати незаконним і протиправним наказ військової частини НОМЕР_1 №89-РС від 25 липня 2019 року щодо звільнення з військової служби відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту), незважаючи на бажання проходити службу за обраної ВОС та посадою, поданими необхідними документами у військовій частині НОМЕР_1 ще до направлення на військово-лікарняну комісію, навіть без рапорту про бажання (намір) звільнитися з військової служби, та думки щодо бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю, згідно з статтею 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, вимогами наказу МО України №402 (Положення про ВЛК у ЗС України);
– визнати незаконними і протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання направлення на проходження військово-лікарської комісії згідно з  рапортом від 26 липня 2019 року щодо визнання ступеню придатності до військової служби;
– визнати неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати грошового забезпечення без надбавки (до грошового забезпечення) за вислугу років за фактичної наявності вислуги років на протязі служби у повному обсязі з 27 грудня 2016 року по 30 липня 2019 року;
– зобов`язати військову частину НОМЕР_1 і військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30 липня 2019 року, в розмірі 15641,01 грн із компенсацію податку 18% (за рахунок держави як військовослужбовцю на той час);
– зобов`язати військову частину НОМЕР_1 і військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити підйомну допомогу в повному обсязі, а саме:  в розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням надбавок згідно з наказом Міністерства оборони України №45 від 05 лютого 2018 року шляхом виплати різниці між належною сумою підйомної допомоги та частково виплаченою у розмірі 4037,75 грн;
– зобов`язати військову частину НОМЕР_1 і військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування і виплатити згідно з наказом Міністерства оборони України №232 від             29 квітня 2016 року компенсацію вартості неотриманого речового майна шляхом виплати різниці між сумою належної грошової компенсації у розмірі 38316,56 грн та частково  виплаченої грошової компенсації згідно з наказом військової частини НОМЕР_1 №183 від 30 липня 2019 року  в розмірі 19193,99 грн, а саме: 19122,57 грн;
– визнати неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 в частині нарахування і виплати грошового забезпечення без виплати індексації грошового забезпечення за період із 27 грудня 2016 року по 30 липня 2019 року в повному обсязі;
– зобов`язати військову частину НОМЕР_2 та військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування і виплатити індексацію грошового забезпечення за період із 2 грудня 2016 року по 30 липня 2019 року в повному обсязі;
– зобов`язати військову частину НОМЕР_2 і військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплатити грошове забезпечення, яке повинен був отримати з урахуванням вислуги років за період із 27 грудня 2016 року по 30 липня 2019 року, сума якого становить різницю між сумою нарахування грошового забезпечення за цей період, проведеного із урахуванням вислуги років та отриманим грошовим забезпеченням за цей період раніше;
– зобов`язати військову частину НОМЕР_1 і військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити суму середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з лав Збройних сил України у запас та виключенням із списків особового  складу військової частини та всіх видів забезпечення з 30 липня 2019 року до дня проведення повного розрахунку, як грошового забезпечення так і речового, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення 710,01 грн, за кожний день затримки розрахунку при звільненні;
– відшкодувати з військової частини НОМЕР_1 моральну шкоду 200000,00 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року  позов задоволено частково: 
– визнано незаконними і протиправними дії військової частини НОМЕР_1 і військової частини НОМЕР_2 щодо непроведення з ОСОБА_1   повного розрахунку за грошовим забезпеченням у день звільнення;
  –    визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 і військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування і виплати ОСОБА_1    при звільненні грошової компенсації за основну щорічну відпустку за 2017 -2018 роки як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30 липня 2019 року;
–    зобов`язано військову частину НОМЕР_1 і військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за основну щорічну відпустку за 2017 -2018 роки як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30 липня 2019 року;
– визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 і військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1   грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період із 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30 липня 2019 року;
– зобов`язано військову частину НОМЕР_1 і військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період із 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30 липня 2019 року;
– визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 і військової частини НОМЕР_2 щодо проведення розрахунку підйомної допомоги з порушенням вимог наказу Міністерства оборони України №45 від 05 лютого 2018  року і Постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року, всупереч наказу в/ч НОМЕР_1 №283 від 28 грудня 2018 року і невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги в повному обсязі у зв`язку з переїздом на нове місце військової служби в інший населений пункт та призначенням на військову посаду військової частини НОМЕР_1 згідно з наказом №283 від 27 грудня 2018 року;
– зобов`язано військову частину НОМЕР_1 і військову частину НОМЕР_2 донарахувати і виплатити ОСОБА_1 суму підйомної допомоги у розмірі 4037,75 грн;
– визнано неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення без виплати індексації грошового забезпечення за період з 27 грудня 2016 року по 30 листопада 2018  року;
– зобов`язано військову частину НОМЕР_1 і військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27 грудня 2016 року по 30 листопада 2018  року;
– у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову: 
– визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо проведення розрахунку підйомної допомоги з порушенням вимог наказу Міністерства оборони України №45 від 05 лютого 2018 року всупереч наказу військової частини НОМЕР_1 №283 від                        28 грудня 2018 року, невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у повному обсязі у зв`язку з переїздом на нове місце військової служби в інший населений пункт та призначенням на військову посаду військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу №283 від 27 грудня  2018 року;
– зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу в повному обсязі, а саме: в розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням надбавок згідно з наказом Міністерства оборони України №45 від                   05 лютого 2018 року шляхом виплати різниці між належною сумою підйомної допомоги 11172,15 грн та частково виплаченою сумою 7134,40 грн цієї допомоги, а саме виплатити 4037,75 грн.
– визнано незаконною і протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 і військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30 липня 2019 року;
– зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати в виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30 липня 2019 року;
– визнано неправомірними дії військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення без виплати індексації грошового забезпечення за період з 27 грудня 2016 року по 30 листопада 2018 року в повному обсязі;
– зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з               27 грудня 2016 року по 30 листопада 2018 року;
– стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 31 липня 2019 року по 02 грудня 2020 року  (дата рішення суду апеляційної інстанції) в сумі 93440,21 грн;
– у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
11 січня 2021 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня            2020 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року в справі №520/8907/19.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про її повернення з огляду на таке.
Згідно з частиною третьою статті 55 КАС України юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Підпунктом 11 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення»  Конституції України  передбачено, що з 01 січня 2017 року у Верховному Суді та судах касаційної інстанції представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті  131-1  та статті  1312  Конституції України  здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 1312 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
За змістом частин першої, третьої статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи, зокрема, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Частинами шостою, восьмою цієї ж норми визначено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Відповідно до положень Національного стандарту України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55, зокрема пунктів: 
5.26. Відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи. Перелік документів, на які ставлять відбиток печатки, визначає організація на підставі нормативно-правових актів. Його подають в інструкції з діловодства організації. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ; 
5.27. Відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпис).
За правилами пунктів 71, 72 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої  постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року №55, напис про засвідчення документа у паперовій формі складається із слів «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалу імені і прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту документа «Підпис». Напис про засвідчення паперової копії скріплюється печаткою із зазначенням на ній найменування відповідної установи (без зображення герба) або печаткою структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) установи.
Із доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційну скаргу в справі №520/8907/19 від імені військової частини НОМЕР_1 підписано тимчасово виконуючим обов`язки командира старшим лейтенантом ОСОБА_2 .
Водночас у матеріалах касаційної скарги відсутній документ, який би підтверджував повноваження ОСОБА_2 на підписання та подання касаційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
За такого правового регулювання та обставин справи касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.
Керуючись статтями 55, 59, 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року в справі №520/8907/19 повернути особі, що її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя:                                                                                О.Р. Радишевська