Ухвала                                               
18 січня 2021 року
м. Київ
справа № 523/2791/18
провадження № 61-17324ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вознюка Матвія Пилиповича, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 травня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним вище позовом.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 травня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 300 242,62 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вознюка М. П., залишено без задоволення. Рішення Суворовського районного суду 
м. Одеси від 02 травня 2019 року залишено без змін.
17 листопада 2020 року представник  ОСОБА_1 - адвокат Вознюк М. П., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 травня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року (надійшла до суду 23 листопада 2020 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційну скаргу подано до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2020 року касаційну скаргупредставника      ОСОБА_1  - адвоката Вознюка М. П., залишено без руху 
з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано звернутися до суду касаційної інстанціїіз заявою про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести підстави для його поновлення та надати докази на їх підтвердження, сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати документи, що підтверджують його сплату, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
28 грудня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Вознюк М. П., засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із заявою про усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 10 грудня 2020 року, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, а також звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки він є учасником бойових дій, на підтвердження чого надав копію посвідчення від 20 травня 1998 року серії НОМЕР_1 .
1. Вирішуючи питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень слід зазначити наступне.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо 
в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється 
з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень представник      ОСОБА_1  - адвокат Вознюк М. П., у заяві вказує, що копію постанови Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року ним отримано 16 листопада 2020 року, проте жодних доказів на підтвердження наведених доводів заявник не надав.
При цьому, як зазначається заявником у касаційній скарзі, копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції ним отримано 
06 листопада 2020 року, що не узгоджується із доводами, викладеними 
у поданій ним заяві про усунення недоліків касаційної скарги.
Крім того, доданий до касаційної скарги супровідний лист Одеського апеляційного судуне є доказом отримання копії постанови суду апеляційної інстанції, так як вказаний документ не містить інформації про дату отримання судового рішення та його особу-отримувача.
Отже, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно надати суду касаційної інстанції належні та допустимі докази отримання копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.
За таких обставин, наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними.
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження 
у справі на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
2. Вирішуючи питання щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору слід зазначити наступне.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних 
з порушенням їхніх прав.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі 
№ 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).
З огляду на зміст касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, 
заявник оскаржує судові рішення у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, тобто зазначена справа не пов`язана із захистом порушених прав заявника саме як учасника бойових дій. При цьому,  ОСОБА_1 у даній цивільній справі є відповідачем.
Ураховуючи наведене, відсутні правові підстави для звільнення заявника від сплати судового збору за подання касаційної скарги з такий підстав, 
а тому заявнику необхідно надати суду документи, що підтверджують сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору з інших підстав.
Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України установлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду 
від 10 грудня 2020 року строк для усунення недоліків касаційної скарги слід продовжити та повідомити про це заявника. 
Керуючись статтями 127, 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Визнати наведені представником ОСОБА_1 - адвокатом Вознюком Матвієм Пилиповичем, підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Вознюка Матвія Пилиповича, про звільнення від сплати судового збору відмовити. 
Продовжити представнику ОСОБА_1 - адвокату Вознюку Матвію Пилиповичу, строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 грудня 
2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                          Д. Д. Луспеник