ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2198/21 Справа № 197/1077/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Охнач О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.,
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі – ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2020 року, ухваленого суддею Охнач О.О. в смт. Широке Дніпропетровської області, відомості про складання повного тексту рішення відсутні, 
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 14.09.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що подружнє життя з відповідачем не склалось, оскільки останній створював неможливі умови для благополучного подружнього життя, принижував жіночу гідність, проявляв психологічне та фізичне насильство, наносив побої, погрожував позбавити життя, що негативно впливає на психічний стан як позивача так і малолітньої дитини. Просила розірвати шлюб, строку для примирення не надавати.   
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2020 року надано подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення, тривалістю три місяці. Зупинено провадження у справі до закінчення строку на примирення.         
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи рішення про надання тримісячного строку для примирення суд першої інстанції обмежився лише бажанням відповідача, при цьому не взяв до уваги заперечення позивача проти примирення.
Подання відповідачем ОСОБА_2 заяви про надання строку для примирення, не відповідає його дійсним намірам, а направлене на подальше продовження пригнічення та примушування позивача до шлюбу, переслідування з метою помсти. Відповідач вчиняв домашнє насильство відносно позивача, у зв`язку з чим вона потребує забезпечення безпеки, як постраждала особа. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14.09.2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 123.
Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач ОСОБА_2 24 листопада 2020 року вернувся до суду з заявою, в якій просив надати суд строк для примирення три місяці ( а.с.30).
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції посилався на положення ст. 111 СК України та виходив з бажання відповідача вжити заходів для примирення та його намірами на збереження сім`ї в якій виховується малолітня дитина.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.  Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
 Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
За змістом указаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї  державою  полягає,  зокрема,  в  тому,  що  шлюб  може бути розірвано в судовому порядку лише за умови,  якщо встановлено,  що подальше  спільне  життя  подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.  Із цією метою  суди повинні  уникати  формалізму  при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини  подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу,  враховувати наявність малолітньої  дитини, дитини-інваліда  та  інші  обставини   життя подружжя,  забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення  подружжя застосовується  у  випадку  відсутності згоди  одного  з  них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи  слуханням  та надання сторонам   строку   на  примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти  розгляд  справи  для  примирення подружжя,  особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.
Звертаючись з позовними вимогами до ОСОБА_2  про розірвання шлюбу,  позивач  ОСОБА_1  просила розірвати шлюб, строку для примирення не надавати. 
На підтвердження доводів позовних вимог позивачем надано копію постанови Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01.10.2020 року про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП(а.с. 8).
Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_4 № 1482 від 09.09.2020 року в результаті нанесення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень у ОСОБА_5  виявлені ушкодження у вигляді: синців обличчя, верхніх і нижніх кінцівок- які виникли від ударної дії тупого твердого предмету (предметів),які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 9-10)
Таким чином, беручи до уваги вищенаведені факти,  а також враховуючи те, що ОСОБА_1 категорично не бажає зберігати подружні відносини із відповідачем, є потерпілою від домашнього насильства з боку відповідачаколегія суддів вважає, що призначення подружжю строку для примирення в даному випадку є безпідставними. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про надання сторонам строку для примирення три місяці, а відповідно і зупинення провадження у справі, оскільки жодних підстав для надання такого матеріали справи не містять.
  За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 12 січня 2021 року.

Головуючий:

Судді: