ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" лютого 2021 р.                                                                  Справа №914/1302/20
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого - судді                                                            О.В. Зварич
суддів                                                                                В.М. Гриців
          О.П. Дубник,
розглянув у письмовому провадженні апеляційні скарги
- Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» б/н та дати (вх.№ 01-05/3222/20 від 10.11.2020 року) 
- Приватного підприємства «Віптер Інструмент» та ОСОБА_1 б/н від 16.12.2020 року (вх. № 01-05/3719/20 від 16.12.2020 року)
на рішення господарського суду Львівської області від 06.10.2020 року 
у справі № 914/1302/20
за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ  КБ  «Приватбанк»)
до відповідача-1: Приватного підприємства «Віптер Інструмент» (надалі ПП «Віптер Інструмент»)
до відповідача-2:  ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 )
про солідарне стягнення 40534,91 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

29.05.2020 року АТ КБ "Приватбанк" звернувся до господарського суду Львівської області з позовом до ПП «Віптер Інструмент» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 08.04.2019 року в розмірі 40534,91 грн., з яких 33333,36 грн. - заборгованість за кредитом, 811,11 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 6390,44 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання договору б/н від 08.04.2019 року позивач перерахував на поточний рахунок відповідача-1 кредитні кошти в розмірі 100000,00  грн. Відповідно до укладеного між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 договору поруки № POR1528447982353 від 08.04.2019 року, відповідач-2 поручився за виконання зобов`язань відповідачем-1, які випливають з кредитного договору. Відповідач-1 належним чином не виконав своїх договірних зобов`язань щодо погашення кредиту, у зв`язку з чим станом на 08.04.2020 року заборгованість за договором б/н від 08.04.2019 року становить 40534,91 грн. 
Рішенням господарського суду Львівської області від 06.10.2020 року у справі №914/1302/20 (суддя З.П. Гоменюк) частково задоволено позов АТ КБ «Приватбанк». Стягнуто з ПП «Віптер Інструмент» на користь АТ КБ «Приватбанк» 33333,36 грн. заборгованості за кредитом, 6390,44 грн. заборгованості за відсотками, 811,11 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, та 2102 грн. судового збору. Відмовлено в задоволені позову до ОСОБА_1 .
В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 08.04.2019 року ПП  «Віптер Інструмент» (клієнт) підписало із використанням електронного цифрового підпису заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ", відповідно до якої клієнт  приєднався до розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ "Приватбанк", чим уклав із банком кредитний договір б/н від 08.04.2019 року. На виконання умов даного договору позивач перерахував на поточний рахунок відповідача-1 кредитні кошти в розмірі 100000,00 грн. Однак, обов`язок щодо погашення заборгованості за кредитом відповідач-1 своєчасно та в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту становить 33333,36 грн. Суд, здійснивши перевірку розрахунку суми заборгованості, нарахованої на підставі пункту 1.4 заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" від 08.04.2019 року встановив, що відсотки в сумі 6390,44 грн. нараховані вірно. При цьому, задовольняючи вимоги в цій частині, суд виходив з умов, визначених сторонами у заяві, а не в пунктах 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 Умов, на які покликається позивач у позовній заяві. Суд встановив, що банк має право нараховувати відсотки за користування кредитом за підвищеною ставкою на підставі пункту 1.6 заявки (4% в місяць від простроченої заборгованості, тобто 48% річних) у зв`язку з простроченням виконання клієнтом грошового зобов`язання, оскільки ці відсотки охоплюються диспозицією норми частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, тому до стягнення підлягає також і 811,1 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість. Враховуючи об`єктивну неможливість ідентифікувати, які саме зобов`язання та за яким первинним кредитним правочином забезпечені договором поруки №POR1528447982353 від 08.04.2019 року та враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, що підтверджують факт надання згоди відповідачем-2 на забезпечення виконання саме зобов`язань за договором "Кредит КУБ" від 08.04.2019 року, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до відповідача 2 - щодо солідарного стягнення заборгованості, не доведені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають. 

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Позивач та відповідачі подали апеляційні скарги на рішення господарського суду Львівської області від 06.10.2020 року у справі №914/1302/20. 

Позивач просить скасувати зазначене судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , прийняти в цій частині нове рішення, яким у повному обсязі задоволити позовні вимоги, в іншій частині рішення суду залишити без змін. Зауважує, що зі змісту договору поруки №POR1528447982353 від 08.04.2019 року вбачається, що порукою забезпечується саме договір «Кредит КУБ», в договорі поруки зазначена сума кредиту, за яку поручитель поручається, відсоткова ставка, а також відповідальність за невиконання поручителем зобов`язань боржника за Угодою-1, тому вважає помилковим висновок суду про відмову в позові щодо поручителя. Зауважує, що жодних інших кредитних договорів про надання послуг «КУБ» між Банком та ПП «Віптер Інструмент» не існує. Вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості з ОСОБА_1 ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Відповідачі у своїй апеляційній скарзі вважають неправомірним рішення господарського суду Львівської області від 06.10.2020 року у справі №914/1302/20 в частині стягнення заборгованості за кредитом, а також заборгованості за відсотками (комісією). Стверджують, що суд, стягнувши заборгованість за відсотками, яка не була частиною позовних вимог, вийшов за межі позовних вимог. Зауважують, що позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 33333,36 грн. заборгованості за кредитом, 811,11  грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість та 6390,44 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії. Між тим, суд вірно встановив, що ні заява про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ» від 08.04.2019 року, ні самі Умови та правила банківських послуг не передбачають нарахування відсотків у вигляді щомісячної комісії. Крім того, згідно позову та розрахунку заборгованість за відсотками складає 811,11 грн., жодних додаткових відсотків за користування кредитом ні в позові, ні в розрахунку заборгованості не зазначено. Апелянти стверджують, що суд безпідставно ототожнив комісію та відсотки за користування кредитом. Звертають увагу на те, що в розрахунку заборгованості зазначено «загальний залишок заборгованості за процентами - 881,11 грн.» і окремим реченням «заборгованість з комісії - 6390,44 грн.». Таким чином, позивач однозначно вказав, що сума 6390,44 грн. є саме комісією, а не відсотками за користування кредитом. Покликаються на те, що згідно розрахунку Банку частина коштів, які сплачені Підприємством в якості погашення кредитної заборгованості, була зарахована на погашення комісії, а саме 14009,56 грн. Зважаючи на протиправний характер нарахування комісії, зазначена сума 14009,56 грн. повинна бути зарахована як погашення тіла та відсотків по кредиту. Таким чином, із суми претензії 40534,91 грн. має бути виключена сума вже сплаченої комісії - 14009,56 грн., а також сума нарахованої, але не сплаченої комісії - 6390,44 грн., відповідно сума боргу складає 20134,91 грн. Просять скасувати рішення господарського суду Львівської області від 06.10.2020 року у справі №914/1302/20 в частині стягнення з ПП «Віптер Інструмент» 33333,36 грн. заборгованості за кредитом, 6390,44 грн. заборгованості за відсотками, 811,11 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість та 2102,00 грн. судового збору. В зазначеній частині прийняти нове рішення, стягнути з ПП «Віптер Інструмент» 20134,91  грн. заборгованості за кредитом та 811,11 грн. заборгованості за відсотками. В решті рішення суду залишити без змін.  

Позивач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу відповідачів.

Відповідачі не надавали письмових відзивів на апеляційну скаргу позивача.

Відповідно до витягів з протоколу авторозподілу судової справи від 10.11.2020 року, 16.12.2020 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №914/1302/20 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: В.М. Гриців, О.П. Дубник.
Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 року, 21.12.2020 року (головуючий-суддя О.В. Зварич, судді: В.М. Гриців, О.П. Дубник) відкрито апеляційне провадження за поданими апеляційними скаргами у справі №914/1302/20 та ухвалено здійснити перегляд рішення господарського суду Львівської області від 06.10.2020 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Сторони ознайомлені з порядком розгляду даної справи, враховуючи те, що вказану ухвалу суду надіслано позивачу на його офіційну електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а відповідачам - на електронну адресу їх представника, повідомлену в апеляційній скарзі ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). 
На час винесення даної постанови від учасників справи не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду їх апеляційних скарг на судове рішення у справі №914/1302/20, яке є предметом оскарження. 
Обставини справи
08.04.2019 року ПП «Віптер Інструмент» (клієнт) підписало із використанням електронного цифрового підпису заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ». Згідно з цією заявою клієнт приєднався до розділу 3.2.8 Умов та правил надання послуги «КУБ» (далі Умови), що розміщені на сайті ПАТ КБ "ПриватБанк" pb.ua. Ця заява та Умови разом складають кредитний договір між банком та клієнтом (а.с. 15-16). 
Згідно п. 1.1 заяви банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності клієнта в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та інших винагород в обумовлені цим договором терміни.
Розмір кредиту - 100000,00 грн.; строк кредиту - 12 місяців з дати видачі коштів клієнту; проценти за користування кредитом - перші 6 місяців 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця - 1,6% від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту) (п. 1.2-1.4 заяви).
В пункті 1.5 заяви передбачено порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включаючи із цим числом; погашення процентів щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включаючи із цим числом. Сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у додатку 1 до цієї заяви та доступний клієнту у системі «Приват 24 для бізнесу».
Відповідно до п. 1.6 заяви, у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п. 1.5 цієї заяви, клієнт зобов`язаний додатково до процентів, вказаних в пункті 1.4, сплатити банку проценти у розмірі 4% в місяць від суми простроченої заборгованості та неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг.
Заява про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" від 08.04.2019 року не містить конкретних положень про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання та її розмір, а зі змісту пункту 1.6 заяви вбачається, що в частині неустойки він по суті є «відсилочним» до розділу 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг. 
На виконання умов договору позивач 08.04.2019 року перерахував відповідачу-1 кредитні кошти у розмірі 100000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 25).
Як вбачається із виписок по рахунку № НОМЕР_1 , а також наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 08.04.2019 року, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем-1 своїх договірних зобов`язань, виникла заборгованість в сумі 40534,91 грн., в т.ч. 33333,36 грн. заборгованість за кредитом, 2386,67 грн. заборгованість за процентами 811,11 грн., заборгованість з комісії 6390,44 грн. (а.с. 24-32).
08.04.2019 року між ОСОБА_1 (поручитель) та АТ КБ «ПриватБанк» (кредитор) укладено договір поруки № POR1554377632050 (а.с. 33-34). 
Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ПП «Віптер Інструмент» (боржник) зобов`язань за угодами-приєднання до: 
1.1.1 розділу 3.2.8. «Кредит КУБ «Умов та правил надання банківських послуг (далі - Угода 1) по сплаті:
а) процентної ставки за користування кредитом:
- за період користування кредитом згідно з п. 3.2.8.3.2 «Угоди 1» - перші 6 місяців 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця - 1,6% від початкового розміру кредиту;
- за період користування кредитом згідно з п. 3.2.8.3.3 «Угоди 1» - 4 % в місяць від початкового розміру кредиту;
б) кредиту в розмірі 100000,00 грн.
Якщо під час виконання «Угоди 1» зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, останній при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за «Угодою 1» в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібно.
Відповідно до п. 1.2 договору поруки № POR1554377632050 поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за «Угодою 1» в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності. 
Згідно з п. 1.3 договору поруки поручитель з умовами «Угоди 1» ознайомлений.
У випадку невиконання боржником зобов`язань за «Угодою 1», боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.5 договору поруки). 
Внаслідок неналежного виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за кредитним договором б/н від 08.04.2019 року в частині своєчасного повернення кредиту, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 40534,91 грн., з яких 33333,36 грн. - заборгованість за кредитом, 811,11 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 6390,44 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційних скарг
Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні  договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).
За приписами частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 08.04.2019 року відповідач-1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуги «КУБ». Згідно з цією заявою клієнт приєднався до розділу 3.2.8 Умов та правил надання послуги «КУБ», що розміщені на сайті ПриватБанку pb.ua, чим уклав із Банком кредитний договір №б/н від 08.04.2019 року.
Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України унормовано за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статт 509 Цивільного кодексу України). 
Статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з нормами статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Матеріалами справи підтверджено, що 08.04.2019 року на виконання умов кредитного договору позивач перерахував відповідачу-1 на рахунок № НОМЕР_1 кредитні кошти в загальному розмірі 100000,00 грн.
Разом з тим, обов`язок щодо погашення кредиту відповідач-1 своєчасно та в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим станом на 08.04.2020 року заборгованість за тілом кредиту становить 33333,36 грн.
Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).
За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1  ст.612 Цивільного кодексу України).
З аналізу вищеописаних правових норм та матеріалів даної справи, зважаючи на наявність простроченої заборгованості відповідача-1 перед Банком по поверненню кредитних коштів, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача-1 заборгованості по кредиту в розмірі 33333,36  грн., яка документально підтверджена та відповідачем-1 не спростована.
Також, відповідач-1 не підтвердив належними та допустимими доказами виконання свого зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитом, у розмірі та в порядку, передбачених в п. 1.4 кредитного договору. 
Згідно з статтями 1048, 1054 Цивільного кодексу України одним із обов`язків позичальника за кредитним договором є сплата процентів за користування кредитом, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.
Відповідно до наявного у справі розрахунку заборгованість відповідача-1 перед позивачем за процентами станом на 08.04.2020 року складає 811,11 грн.
При цьому, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції правомірно виходив з умов, визначених сторонами у заяві від 15.05.2019 року, а не з положення пунктів 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9.2 Умов, на які покликався позивач у позовній заяві.
Колегія суддів зазначає, що рішення господарського суду Закарпатської області від 01.10.2020 року у справі №907/196/20 в цій частині позовних вимог не оскаржується. 
Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обгрунтовано та правомірно задоволив позовну вимогу про стягнення 6390,44 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, враховуючи таке.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що умовами кредитного договору б/н від 08.04.2019 року дійсно не передбачено сплати відсотків у вигляді щомісячної комісії, які просить стягнути позивач. 
Однак, враховуючи зміст п. 1.4 заяви, додатку №1 до заяви, а також банківські виписки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що щомісячна комісія, яка нарахована банком, за своїм розміром та порядком нарахування відповідає розміру і строку сплати процентів (відсотків) за користування кредитом, погодженим сторонами.
Виходячи з принципів розумності та справедливості і не допускаючи проявів надмірного формалізму, суд першої інстанції обгрунтовано та правомірно встановив, що формулювання позовної вимоги як вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії в даному випадку не впливає на можливість її задоволення, оскільки правова природа даної заборгованості як заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, погоджених сторонами, залишається незмінною.
Щодо позовних вимог про солідарне стягнення з відповідача-2 - ОСОБА_1 заборгованості за договором б/н від 08.04.2019 року у розмірі 40534,91  грн., суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України (в редакції на час укладення договору поруки) передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до частин 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
За приписами частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Як підтверджено матеріалами справи та про що зазначалось вище, 08.04.2019 року між ОСОБА_1 (поручитель) та ПАТ КБ «ПриватБанк» (кредитор) укладено договір поруки № POR1528447982353. Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ПП «Віптер Інструмент» (боржник) зобов`язань за угодами-приєднання до розділу 3.2.8. «Кредит КУБ «Умов та правил надання банківських послуг (далі - Угода 1). 
Надавши оцінку умовам договору поруки № POR1528447982353 від 08.04.2019 року, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що з системного аналізу всіх умов названого договору неможливо встановити, яке ж саме основне зобов`язання забезпечене порукою, оскільки з наданого договору неможливо встановити ані правочин, який, як основне зобов`язання забезпечене порукою, ані поточний рахунок, на який перераховано кредитні кошти. Лише визначено особу, первинні зобов`язання якої забезпечені порукою.
Таким чином, встановивши, що позивачем не доведено факту забезпечення на підставі договору поруки № POR1528447982353 від 08.04.2019 року зобов`язань відповідача-1 саме за кредитним договором б/н від 08.04.2019 року, колегія суддів вважає, що у позивача відсутні підстави вимагати стягнення з відповідача-2 заборгованості відповідача-1 за вказаним кредитним договором, як солідарного боржника.
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного суду від 31.07.2019 року у справі № 922/2913/18. 
З врахуванням вищеописаних норм права та обставин справи, колегія суддів констатує відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості ПП «Віптер Інструмент» за кредитним договором б/н від 08.04.2019 року, як солідарного боржника.
Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що в частині відмови в солідарному стягненні з відповідача-2 спірної заборгованості оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим.
Колегія суддів відхиляє доводи Банку про те, що зі змісту договору поруки №POR1528447982353 від 08.04.2019 року вбачається, що порукою забезпечується саме договір «Кредит КУБ», оскільки зазначення суми кредиту та відсоткової ставки не ідентифікує поруки саме за договором кредиту від 08.04.2019 року.
Твердження скаржників (відповідачів) про те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення 33333,36 грн. заборгованості за кредитом та 6390,44 грн. заборгованості за відсотками ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків по суті спору, наведених в рішенні господарського суду Львівської області від 06.10.2020 року у справі №914/1302/20.
За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційні скарги - без задоволення.

Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржників відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 8, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» б/н та дати (вх. № 01-05/3222/20 від 10.11.2020 року), Приватного підприємства «Віптер Інструмент» та ОСОБА_1 б/н від 16.12.2020 року (вх. № 01-05/3719/20 від 16.12.2020 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 06.10.2020 року у справі №914/1302/20 - без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на скаржників.
Справу повернути в господарський суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                                 О.В. Зварич 
Суддя                                                                                                    В.М. Гриців
        Суддя                                                                                                    О.П. Дубник