ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7247/20 Справа № 210/1807/20 	  	Головуючий у першій інстанції: Вікторович Н. Ю. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмонтажспецбуд» про виплату заробітної плати та проведення розрахунку за фактично відпрацьований час, 
ВСТАНОВИЛА:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17.05.2019 року він був прийнятий на роботу у Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрмонтажспецбуд» (далі - ТОВ «Укрмонтажспецбуд») в порядку переводу на посаду слюсаря з виготовлення деталей та вузлів вентиляції, кондиціювання. З травня 2018 року по лютий 2020 року йому не виплачена заробітна плата в сумі 13300,77 грн. З урахуванням положень ст.117 КЗпП України відповідач має сплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 41466,31 грн. Крім того, відповідачем йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, не може забезпечити нормальне існування своєї сім`ї, що призвело до тяжкого психічного стану. Він змушений після повного робочого дня шукати додаткові джерела доходів для забезпечення свого існування. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача невиплачену заробітну плату за період з травня 2018 року по лютий 2020 року у розмірі 13300,77 грн.; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 41466,31 грн.; моральну шкоду в сумі 13300,77 грн. 
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Укрмонтажспецбуд» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі станом на 31 січня 2020 року в сумі 12700,77 грн. та моральну шкоду в сумі 3000,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Укрмонтажспецбуд» в дохід держави судовий збір 1681,60 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині залишених без задоволення позовних вимог та ухвалення у скасованій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 41466,31 грн. та моральної шкоди в сумі 13300,77 грн. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм судових повісток, які долучені до матеріалів справи. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними в справі доказами, що  ОСОБА_1 на підставі наказу №192-к від 17.05.2018 року прийнятий на роботу в ТОВ «Укрмонтажспецбуд» на посаду слюсаря з виготовлення деталей та вузлів вентиляції, кондиціювання, де продовжує працювати по теперішній час, що підтверджується записом в його трудовій книжці (а.с. 5-12).
З відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ «Укрмонтажспецбуд» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 40376547, місцезнаходження 50006, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Ландау, будинок №2Г) здійснює діяльність: виготовлення виробів із бетону для будівництва;оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; неспеціалізована оптова торгівля; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; вантажний автомобільний транспорт; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; діяльність холдингових компаній; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; інша професійна, наукова та технічна діяльність, н. в. і. у.; будівництво житлових і нежитлових будівель (основний). У процесі припинення не перебуває.
Згідно довідки ТОВ «Укрмонтажспецбуд» №6 від 31.01.2020 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 станом на 31.01.2020 року складає 13300,77 грн. (а.с.4).
Також встановлено, що 03.02.2020 року відповідачем виплачено ОСОБА_1 600,00 грн. за листопад 2019 року згідно розрахункового листа ТОВ «Укрмонтажспецбуд» за лютий 2020 року (а.с.20). 
Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за спірний період становить 12700,00 грн. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що після ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції від 21 травня 2020 року, позивача наказом ТОВ «Укрмонтажспецбуд» №727к від 04.09.2020 року звільнено із займаної посади за власним бажанням з 04.09.2020 року. Викладене підтверджується випискою із трудової крижки позивача, яка долучена до матеріалів справи.
Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. 
Відповідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши факт наявності заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача зазначеного боргу станом на 31 січня 2020 року в сумі 12700,77 грн.
Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру завданої позивачу моральної шкоди в сумі 3000,00 грн., враховуючи розмір заборгованості по заробітній платі (12700,77 грн.), тривалість затримки виплати зарплати, хвилювання позивача у зв”язку з необхідністю вживати додаткових зусиль для організації свого життя, побуту, пошуку джерел існування, доходів тощо. При визначенні розміру моральної шкоди місцевий суд правильно виходив із принципів виваженості, розумності, співмірності та справедливості. 
Суд звертає також увагу, що відповідач визнає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн., згідно змісту відзиву ТОВ «Укрмонтажспецбуд» на позовну заяву (а.с. 18-19). 
Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди у розмірі більшому, ніж 3000,00 грн. 
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 41466,31 грн., колегія зазначає наступне. 
За положеннями статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. 
Виходячи зі змісту наведеної вище норми закону та встановивши, що на час подання позову та ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції ОСОБА_1 не був звільнений з ТОВ «Укрмонтажспецбуд» та продовжував працювати у вказаному товаристві, - підстав для застосування положень статті 117 КЗпП України та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відсутні. 
Згідно змісту прохальної частини позовної заяви, позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. 
Позивач не позбавлений можливості, за наявності підстав, звернутись до суду з позовом до відповідача про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тощо. 
Рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване. 
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. 
За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду – без змін. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2020 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий
Судді