Справа № 442/245/21                                Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М. 
Провадження № 33/811/206/21                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

26 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 –адвоката Дениса Андрія Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Дениса Андрія Миколайовича на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області  від 28 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП,
в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою об`єднано в одне провадження справи №442/245/21, провадження №3/442/139/2021 та №442/338/21, провадження №3/442/181/2021 з присвоєнням єдиного реєстраційного номера справи № 442/245/21, провадження № 3/442/139/21.
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, 185 КпАП України.
Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст.185 КпАП України у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 гривні.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він ОСОБА_1 30.10.2020 о 05 год 10 хв в м. Дрогобичі на вул. В.Великого, 64, керуючи автомобілем «MAZDA 626 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а також на алкотесті Драгер, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Крім того, ОСОБА_1 30.10.2020 о 05 год 18 хв, будучи водієм транспортного засобу «MAZDA 626 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 , та знаходячись за адресою: м. Дрогобич, вул. В.Великого, 64, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, висловлювався нецензурною лайкою в сторону працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , шарпав працівників поліції за форменний одяг, намагався втекти, на законну вимогу вказаних працівників поліції припинити правопорушення не реагував, погрожував розправою.
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Денис А.М. подав апеляційну скаргу, в якій, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області  від 28 січня 2021 року, скасувати зазначену постанову та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень. 
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та фактичний їх виклад не відповідає обставинам справи.
Апелянт вказує, що в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що у м.Дрогобич він зранку 30.10.2020 їхав з товаришами в м. Старий Самбір на роботу, їх зупинила патрульна поліція. Після зупинки поліцейський запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, продувши трубку алкотестера на місці зупинки, спочатку він відмовлявся, а в подальшому погодився за умови наявності двох свідків. Поліцейські зупиняли автомобілі, проте, так і не змоги знайти бажаючих бути свідками. Відповідно, вони запропонували поїхати в лікарню на медичний огляд. Однак, коли він пішов до своєї машини, поліцейський (з незрозумілих для нього причин) почав його звалювати на землю. Відповідно, його затримали і повезли у невідоме для нього приміщення, як він потімзрозумів це не був медичний заклад, а це було відділення поліції. Там вони заповнювали якісь документи, згодом його відпустили додому. Будь-яких інших осіб, окрім поліцейських у відділі поліції не було, в тому числі свідків вказаних у протоколі.
Зазначає, що в суді першої інстанції заявлялося клопотання про виклик та допит двох свідків, які були в автомобілі ОСОБА_1 , а також клопотання про виклик та допит в якості свідка осіб, які вказані у протоколах, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , однак судом було відмовлено в задоволення вказаних клопотань.
Наголошує, що судом під час винесення постанови не враховано, що огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейські повинні були проводити з участю двох свідків, яких на місці зупинки транспортного засобу не було, а в матеріалах справи відсутній акт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.
Зазначає, що судом не враховано, що відеозапис відзнятий поліцейським є не повним, тобто не зафіксовані обставини, не зафіксовано як ОСОБА_1 погоджувався проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за умови наявності двох свідків, та в подальшому хотів проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
Вказує що адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП є більш серйозне з числа вчинених, а тому стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП, слід було призначити в межах санкції статті 185 КУпАП.
Апелянт звертає увагу, що визначене у протоколі формулювання: «керуючи автомобілем «MAZDA 626 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння підтверджують два понятих, оскільки водій транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а також на алкотесті Драгер» поєднує дві складові правопорушень визначених ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що ні ОСОБА_1 , ні його захисник не були присутні під час винесення оскаржуваної постанови, а копію постанови отримано 03.02.2021, що підтверджується відміткою на самій постанові, що вона виготовлена 03.02.2021.
Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Дениса А.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дотримавшись вищезазначених вимог закону, з`ясував всі обставини справи.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність заст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Диспозицією ст. 185 КУпАП визначено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Висновки місцевого суду про наявність в діях   ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також передбаченого ст.185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 185 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №052729 від 30.10.2020 (а.с.3); протоколом про адміністративне затримання серії ЛВ №000354 від 30.10.2020 (а.с.5); постановою про накладення адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №815806 від 30.10.2020 (а.с.8); відеозаписом події (а.с.12).
 
Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне затримання серії ЛВ №000354 від 30.10.2020, ОСОБА_1 затримано у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП. При цьому, як зазначено у протоколі, про місце перебування затриманого повідомлено Центр безоплатної правової допомоги. У графі «Заяви та зауваження, зроблені при затриманні та огляді» зазначено: «не поступали», за підписом двох понятих, та зроблено відмітку про відмову затриманого у підписі. До протоколу долучено рапорт інспектора СРПП №1 Дрогобицького ВП – Дмитришина В. на ім`я начальника Дрогобицького ВП про те, що 30.10.2020 о 05.10 год було помічено автомобіль марки «MAZDA 626 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 , у якого не працював задній лівий стоп. Зупинивши транспортний засіб на вул.В.Великого, 64, в м.Дрогобичі та підійшовши до водія, відчули від останнього різкий запах алкоголю, після чого запропонували пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. Водій у присутності двох понятих відмовився і почав втікати. Наздогнавши водія ( ОСОБА_1 ), отримали від нього документи на транспортний засіб та посвідчення водія, після чого останній почав висловлюватися в їхню сторону нецензурною лайкою та шарпати їх за форменний одяг. До ОСОБА_1 було застосовано спецзасіб кайданки та доставлено у Дрогобицький ВП для складання адміністративних матеріалів.
Крім цього, з протоколу серії ОБ №052729 від 30.10.2020 вбачається, що ОСОБА_1 30.10.2020 о 05.10 год в м.Дрогобичі на вул.В.Великого, 64 керував транспортним засобом марки «MAZDA 626 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому, суть адміністративного правопорушення викладена як керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння і такий стан підтверджують двоє понятих, оскільки водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом стверджується також наявною в матеріалах справи постановою серії БАБ №815806 від 30.10.2020, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. Вказаною постановою стверджується факт керування ОСОБА_1 30.10.2020 о 05.10 год в м.Дрогобичі на вул.В.Великого технічно несправним транспортним засобом - не світила лампочка лівого стопа.
Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що визначене у протоколі формулювання поєднує дві складові правопорушень визначених ч.1 ст.130 КУпАП, то слід зазначити, що судом першої інстанції керування ОСОБА_1 транспортним засобом саме в стані алкогольного сп`яніння, як кваліфікуюча ознака правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (викладена у протоколі серії ОБ №052729), була виключена з обвинувачення, оскільки вищезазначені обставини не були встановлені під час розгляду справи, а відтак, не підлягають доказуванню.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що пояснення порушника щодо причин зупинки його транспортного засобу та подальшого розвитку подій не відповідає відеозапису, що може свідчити лише про наміри останнього уникнути адміністративної відповідальності. А тому, суд не надав віри поясненням ОСОБА_1 , які, в свою чергу, не узгоджуються із доказами, що містяться в матеріалах справи та досліджені і перевірені під час розгляду справи.
Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколів за ч.1ст. 130, ст.185 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і ст. 266 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №052729 від 30.10.2020 та протокол про адміністративне затримання серії ЛВ №000354 від 30.10.2020 складені відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки їхня форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і вони є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджують подію і обставини правопорушення. Крім цього, дані зазначених протоколів узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема, з відеозаписом події. Отже, такі є належними та допустимими доказами у справі, які суд обґрунтовано поклав в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст.185 КУпАП.
Таким чином, докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1ст. 130, ст. 185 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.
Щодо тверджень апелянта про нездійснення суддею першої інстанції допиту свідків, то такі апеляційний суд не вбачає підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки виклик у судове засідання та допит свідків є правом, а не обов`язком суду. Окрім цього, у матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративних правопорушень, які мали місце 30 жовтня 2020 року, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують додаткового виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 185 КУпАП є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 185 КУпАП, що підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При накладенні стягнення, місцевим судом правильно враховано вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до яких, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, та обґрунтовано накладено адміністративне стягнення відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КупАП.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст.185 КУпАП, судом першої інстанції накладено на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, за санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Денису Андрію Миколайовичу строк апеляційного оскарження постанови судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області  від 28 січня 2021 року.
Постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області  від 28 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбаченних ч. 1 ст.130, 185 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Дениса Андрія Миколайовича – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя         М.Ф.Романюк