ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Харків

Справа №642/2650/19
Провадження №22-ц/818/447/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                Кругової С.С.,
суддів                        Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
секретаря                 Каплоух Н.Б.,

Учасники справи :
Позивач: Керівник Харківської місцевої прокуратури №1 в інтересах Держави в особі Харківської міської ради,
Відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові 

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 26 лютого 2020 року, увалене суддею Шрамко Л.Л.,

за позовом про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року Керівник Харківської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради кошти у розмірі по 77704,03 грн.

Позов мотивований тим, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно нежитлова будівля літ. «Л-1» загальною площею 283,3 кв.м. по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності у розмірі 1/2 будівлі ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №445 від 08.02.2018, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лавіндою Н.О., та у розмірі 1/2 будівлі ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу №565 від 08.02.2018, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Ємець І.О. Разом з тим, згідно з відомостями з публічної кадастрової карти України та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, речові права на земельну ділянку під вказаною нежитловою будівлею літ. «Л-1» по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дотепер не зареєстровано, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з моменту набуття права власності на нежитлову будівлю літ. «Л-1» до теперішнього часу користуються земельною ділянкою під вказаною нежитловою будівлею по АДРЕСА_1 з порушенням вимог земельного законодавства, а саме без оформлення речових прав на вказану земельну ділянку та без сплати за землю в передбаченому законодавством розмірі. Відповідачі у період з 01.03.2018 по 28.02.2019 не сплачували за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого безпідставно зберегли у себе майно. Проведеним на місцевості оглядом встановлено та зафіксовано в акті обстеження земельної ділянки від 22.03.2019, що земельна ділянка площею 0,0408 га по АДРЕСА_1 використовується для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Л-1». Земельна ділянка, на якій знаходиться вищезазначена будівля, не огороджена, межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж нежитлової будівлі. Під час обстеження здійснювалася фотозйомка та складена план-схема обстеженої земельної ділянки. Крім того, обстеження земельної ділянки здійснено спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради з урахуванням звіту з геодезичної зйомки земельної ділянки по АДРЕСА_1 , розробленого ТОВ «Геодезично-вишукувальний центр» на замовлення Харківської міської ради згідно договору від 05.05.2017 №Н- 65/101-5/17. Відповідно до розрахунку Харківської міської ради за період з 01.03.2018 по 31.07.2018 розмір орендної плати в місяць, який підлягав сплаті, становив 5 013,17 грн. (який складається з нормативної грошової оцінки - 751 975 грн., ставки річної орендної плати - 8,00%, коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов - 1, коефіцієнту розміру земельної ділянки - 1, відсотку строку оренди — 100,00%). Тобто, за період з 01.03.2018 по 31.07.2018 ОСОБА_1 мав би сплатити до бюджету 25065,85 грн. та ОСОБА_2 мав би сплатити до бюджету 25 065,85 грн. Відповідно до розрахунку Харківської міської ради за 5 місяців 2018 року та 2 місяці 2019 року розмір орендної плати в місяць, який підлягав сплаті, становив 7 519,74 грн. (який складається з нормативної грошової оцінки - 1 127 961 грн., ставки річної орендної плати - 8,00%, коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов - 1, коефіцієнту розміру земельної ділянки - 1, відсотку строку оренди - 100,00%). Отже, за період з 01.08.2018 по 28.02.2019 ОСОБА_1 мав би сплатити до бюджету 52 638,18 грн. та ОСОБА_2 мав би сплатити до бюджету 52 638,18 грн. Таким чином, всього за період з 01.03.2018 по 28.02.2019 ОСОБА_1 мав би сплатити до бюджету плату в розмірі 77 704, 03 гривень та ОСОБА_2 мав би сплатити до бюджету 77704,03 гривень. Загальна сума безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів складає 155 408, 06 гривень. Саме цю суму не отримав позивач, але міг би отримати в разі укладення між ним і відповідачами договору оренди землі.

У відзиві на позов ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх недоведеність. Зазначав, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею, відповідач звернувся до Харківської міської ради з відповідною заявою 15.05.2018. Вказує, що площа земельної ділянки визначена позивачем на підставі топографічного плану та акту обстеження земельної ділянки, однак чинним законодавством непередбачено формування земельних ділянок на підставі зазначених документів, які не є документацією землеустрою згідно положень ст.ст.25, 26, 50 ЗУ "Про землеустрій", технічна документація стосовно спірної земельної ділянки відсутня. Також вказує, що в порушення вимог чинного законодавства, позивачем не було надано до суду технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яку затвердженням позивача займає відповідач. Наданий позивачем розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати також не містить даних щодо технічної документації земельної ділянки, Витягу з нормативної грошової оцінки землі. З розрахунку позивача неможливо встановити чи вірними є застосовані останнім функціональне призначення, коефіцієнти, площа та нормативна грошова оцінка землі, які зазначені в якості вихідних даних для розрахунку розміру орендної плати. Відсутні будь-які докази щодо виділення земельної ділянки, її кадастрового номеру та площі, оскільки наданий позивачем акт обстеження не містить таких даних. Інших доказів, що могли б ідентифікувати земельну ділянку, яку за твердженням позивача, займають відповідачі, Харківською міською радою не надано.

Харківською міською радою подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачі правомірно володіючи нежитловою будівлею літ «Л-1», користуються також і земельною ділянкою, проте вони не вчинили дій, спрямованих на оформлення права власності або права постійного землекористування нею, а тому вони не є суб`єктом плати заземлю у формі земельного податку. Отже, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для них як землекористувачів є орендна плата, тому у них виник обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку. Щодо ненадання позивачем до суду технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки та Витягу з нормативної грошової оцінки землі зазначив, що на виконання наданих Харківській міській раді як органу місцевого самоврядування повноважень, на сесії міської ради прийняте рішення від 20.11.2015 № 7/15, яким затверджені положення виконавчих органів міської ради 7 скликання. Так, додатком 13 до вказаного рішення затверджене Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, пункт 3.1.5. якого встановлює, що Департамент здійснює контроль за додержанням вимог законодавства України при використанні земель комунальної власності фізичними та юридичними особами, виявляє та фіксує факти … неодержання доходів унаслідок порушення умов договору оренди землі (нецільове використання), невідповідність розміру орендної плати за договором оренди землі вимогам чинного законодавства. Для виконання покладених на Департамент функцій і завдань Департамент розраховує розмір збитків, заподіяних територіальній громаді міста Харкова порушенням вимог земельного законодавства, у випадках, визначених Земельним кодексом України; розмір коштів, які підлягають відшкодуванню Харківській міській раді в результаті набуття, зберігання майна (земельних ділянок) територіальної громади м. Харкова без достатніх правових підстав (у розмірі орендної плати за землю); плату за землю як податок (у формі орендної плати або земельного податку); отримує розрахунковим методом із застосуванням програмних комплексів з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки (п. 3.1.9. Положення). Харківською міською радою визначення площі земельної ділянки здійснювалося у межах вжиття заходів самоврядного контролю, для подальшого вжиття заходів щодо стягнення безпідставно збережених коштів, а не з метою формування вказаної земельної ділянки, що відноситься до повноважень інших виконавчих органів міської ради, тому посилання Позивача на норми, які регулюють формування земельної ділянки, технічну документацію із землеустрою та інші законодавчі положення з цього питання, не підлягають застосуванню з огляду на інший характер спірних правовідносин, що склалися між сторонами. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки отримують для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Вказаний витяг можливо отримати тільки у разі наявності розробленої та затвердженої, відповідно до вимог чинного законодавства, технічної документації на конкретну земельну ділянку. Враховуючи те, що технічна документація на спірну земельну ділянку не розроблена, а між позивачем та відповідачем склались позадоговірні, кондиційні правовідносини, розрахунки Харківської міської ради зроблені не для укладання угоди щодо земельної ділянки, а застосовуються в якості цивільного елементу та як доказу обґрунтування ціни позову. Отже, для розрахунку розміру безпідставно збереженого відповідачем майна та вирішення справи по суті не потрібен зазначений Витяг.

Позивач наголошував на правомірності виникнення права на стягнення коштів, отриманих безпідставно, як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет та зазначав, що безпідставне набуття відповідачами спірної земельної ділянки не є результатом протиправного діяння, а є наслідком законних дій, а саме отримання відповідачем у власність нежитлових приміщень на підставі договорів купівлі-продажу, які безпосередньо пов`язані із земельними ділянками. Оскільки правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно, то новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв`язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку. При цьому, виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права, а відсутність такого договору у власника будівлі з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України ж вважається правопорушенням. Відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. 

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач ОСОБА_2 посилається на те, що він 15 травня 2018 року звертався до Харківської міської ради з заявою з метою оформлення правовідносин щодо користування земельною ділянкою. Процедура оформлення технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на сьогоднішній момент триває. 

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій». Підставою для проведення оцінки земель згідно ст. 15 Закону України «Про оцінку земель» є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Саме за результатами проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів складається технічна документація, яка підлягає державній експертизі відповідно до закону. Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Отже, нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. При цьому, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської ради. Однак позивач зазначає, що рішення щодо технічної документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів є компетенцією інших виконавчих органів міської ради, не зазначаючи яких саме, на кого саме покладені дані обов`язки, що є доказом безпідставності позовних вимог.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2020 року позовні вимоги керівника Харківської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1  на користь Харківської міської ради грошові кошти у розмірі 77704,03 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради грошові кошти у розмірі 77704,03 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1165 грн. 56 коп. з кожного у відшкодування витрат по оплаті судового збору на користь прокуратури Харківської області.

Рішення суду мотивоване тим, що з часу виникнення права власності на нерухоме майно у відповідачів виник й обов`язок сплачувати грошові кошти за використання земельної ділянки у встановленому законодавством розмірі відповідно до статей 1212 – 1214 ЦК України. Судом встановлено, що відповідачі, правомірно володіючи майном - нежитловою будівлею, користуються спірною земельною ділянкою. Оскільки відповідачі не є власниками спірної земельної ділянки та не можуть бути постійними землекористувачами, а тому, не є суб`єктами плати за землю у формі земельного податку, таким чином єдиною формою здійснення оплати за користування спірною земельною ділянкою для відповідачів є орендна плата.

Відповідачі належні дії, спрямовані на оформлення права власності або права на постійне землекористування вказаною ділянкою не вчинили. Та з часу виникнення права власності на нерухоме майно у відповідачів виник й обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку. Протягом тривалого часу цього обов`язку відповідачі не виконували, а отже без законних підстав зберігали у себе майно - кошти за оренду землі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,  ОСОБА_1  звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та вирішити питання про судові витрати по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є безпідставним та необґрунтованим.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідачам належить нежитлова будівля літ. «Л-1» по АДРЕСА_1 та особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, стає власником (користувачем) відповідної земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Вважає, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею, у зв`язку з чим відповідачі звернулися до Харківської міської ради з відповідною заявою 15 травня 2018 року.

Вказує, що площа займаної відповідачами земельної ділянки визначена на підставі топографічного плану та акту обстеження земельної ділянки, однак чинним законодавством не передбачено формування ділянок на підставі вищевказаних документів, які не є документацією землеустрою відповідно до ЗУ «Про землеустрій», крім того, позивачем не було надано належної технічної документації стосовно спірної земельної ділянки. Посилається на те, що нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. При цьому, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджуються рішенням відповідної ради.

У відзиві на апеляційну скаргу в.о. керівника Харківської місцевої прокуратури №1 просив залишити її без задоволення, а рішення суду – без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим. Доводи відзиву повторюють доводи позову та пояснень, наданих у суді першої інстанції позивачем. 

В судове засідання на 10 год. 30 хв. 22 березня 2021 року учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та завчасно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, що міститься в матеріалах справи.

22 березня 2021 року від відповідача ОСОБА_1 через канцелярію апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи призначеної на 10 год. 30 хв. 22 березня 2021 року з посиланням на те, що він знаходиться на самоізоляції як контактна особа у зв`язку з поширенням на території України коронавірусної інфекції.

Судова колегія вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з огляду на те, що цивільна справа у провадженні суду на розгляді знаходиться досить тривалий час, клопотання аналогічного змісту із зазначенням тих же підстав подавалося відповідачем і 25 січня 2021 року про перенесення судового засідання призначеного на 11 год. 15 хв. 25 січня 2021 року. Крім того, 21 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_1 також просив перенести судове засідання призначене на 11 год. 15 хв. 22 жовтня 2020 року з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2020 року за №956 у зв`язку із введеним карантином та знаходженням його на самоізоляції (т.2 а.с.45). 

У клопотаннях відповідач ОСОБА_1 жодних доказів щодо захворювання шляхом встановлення діагнозу лікарем чи лікування з жовтня 2020 року суду надавав. 

Протягом всього розгляду справи відповідачем не було зазначено причин, які унеможливлювали викладення ним інших своїх міркувань чи надання додаткових доказів або їх наявність у письмовому вигляді та щодо яких саме обставин справи він бажає надати пояснення в судовому засіданні.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі наведеного, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно нежитлова будівля літ. «Л-1» загальною площею 283,3 кв.м. по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності у розмірі 1/2 будівлі ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу №445 від 08.02.2018, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лавіндою Н.О. та у розмірі Ѕ будівлі ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на підставі договору купівлі-продажу №565 від 08.02.2018, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Ємець І.О.

Згідно з відомостями з публічної кадастрової карти України та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, речові права на земельну ділянку під вказаною нежитловою будівлею літ. «Л-1» по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до теперішнього часу не зареєстровано.

Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на вказану земельну ділянку, з урахуванням ст.ст. 12, 80, 83 Земельного Кодексу України, земельна ділянка 0,0408  га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у власності територіальної громади м. Харкова.

Проведеним на місцевості оглядом встановлено та зафіксовано в акті обстеження земельної ділянки від 22.03.2019, що земельна ділянка площею 0,0408 га по АДРЕСА_1 використовується для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Л-1». Земельна ділянка, на якій знаходиться вищезазначена будівля, не огороджена, межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж нежитлової будівлі. Під час обстеження здійснювалася фотозйомка та складена план-схема обстеженої земельної ділянки. Крім того, обстеження земельної ділянки здійснено спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради з урахуванням звіту з геодезичної зйомки земельної ділянки по АДРЕСА_1 , розробленого ТОВ «Геодезично-вишукувальний центр» на замовлення Харківської міської ради згідно договору від 05.05.2017 №Н- 65/101-5/17.

Департаментом територіального контролю Харківської міської ради листом №3795/0/226-19 від 11.03.2019 надано до місцевої прокуратури копії розрахунків безпідставно збережених коштів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за використання земельною ділянкою під нежитловою будівлею літ. «Л-1» загальною площею 283,3 кв.м. по АДРЕСА_1 з порушенням вимог земельного законодавства, а саме розрахунки безпідставно збережених коштів в загальній сумі 155 408, 06 гривень.

Водночас, листом №4489/9/20-40-56-06-23 від 12.02.2019 ГУ ДФС в Харківській області повідомлено місцеву прокуратуру про те, що фізичні особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) станом на 01.02.2019 не перебувають на обліку як платники земельного податку і орендної плати за землю в ГУ ДФС у Харківській області (Холодногірський район) та не сплачують земельний податок/орендну плату за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до розрахунку Харківської міської ради за період з 01.03.2018 по 31.07.2018 розмір орендної плати в місяць, який підлягав сплаті, становив 5 013,17 грн. (який складається з нормативної грошової оцінки - 751 975 грн., ставки річної орендної плати - 8,00%, коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов - 1, коефіцієнту розміру земельної ділянки - 1, відсотку строку оренди — 100,00%). Тобто, за період з 01.03.2018 по 31.07.2018 ОСОБА_1 мав би сплатити до бюджету 25 065,85 грн. та ОСОБА_2 мав би сплатити до бюджету 25 065,85 грн.

Відповідно до розрахунку Харківської міської ради за 5 місяців 2018 року та 2 місяці 2019 року розмір орендної плати в місяць, який підлягав сплаті, становив 7 519,74 грн. (який складається з нормативної грошової оцінки - 1 127 961 грн., ставки річної орендної плати - 8,00%, коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов - 1, коефіцієнту розміру земельної ділянки - 1, відсотку строку оренди - 100,00%). Отже, за період з 01.08.2018 по 28.02.2019 ОСОБА_1 мав би сплатити до бюджету 52 638,18 грн. та ОСОБА_2 мав би сплатити до бюджету 52 638,18 грн.

Таким чином, всього за період з 01.03.2018 по 28.02.2019 ОСОБА_1 мав би сплатити до бюджету плату в розмірі 77 704, 03 гривень та ОСОБА_2 мав би сплатити до бюджету 77 704, 03 гривень. Загальна сума безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів складає 155 408, 06 гривень. Саме цю суму не отримав позивач, але міг би отримати в разі укладення між ним і відповідачами договору оренди землі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правомірно володіють лише нежитловим приміщенням, розташованим на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Проте відповідне право щодо вказаної земельної ділянки за відповідачами не зареєстровано.

Звертаючись до суду з позовом позивач обґрунтовував позовні вимоги посиланням на положення  статей 1212-1214 ЦК України та вказував, що він є власником спірної земельної ділянки, якою відповідач без оформлення будь-якого права на неї фактично користується безкоштовно та просив стягнути з відповідача кошти у розмірі орендної плати, яка є сумою несплаченої відповідачами орендної плати за використання земельної ділянки, яка перебуває у власності Харківської міської ради, без укладення договору оренди за період із 01.03.2018 по 28.02.2019, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим позивачеві завдано збитки у виді неодержаної орендної плати за землю.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власників об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів - орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без належних правових підстав, на якій цей об`єкт розміщений.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 182 ЦК України встановлені такі ж вимоги щодо здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку.

Судом встановлено, що речові права відповідача на земельну ділянку не реєструвались, а отже, відповідачі не є суб`єктами плати за землю у формі земельного податку.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Отже, підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власнику земельної ділянки відсутні, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Аналогічний висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16 (провадження № 14-77цс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19).

Згідно з положеннями частини першої статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Отже, безпідставне набуття ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спірної земельної ділянки не є результатом протиправного діяння, а є наслідком законних дій, а саме придбання відповідачами у власність будівлі, яка безпосередньо пов`язана із земельною ділянкою.

Правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв`язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень».

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).

Таким чином, з огляду на те, що речові права відповідачів, зокрема ОСОБА_1 , на земельну ділянку не реєструвались, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, а тому він використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав.

Отже, суд першої інстанції, встановивши, що правова підстава для набуття (збереження) майна - земельної ділянки по АДРЕСА_1 - у відповідача ОСОБА_1 відсутня, дійшов обґрунтованого висновку про те, що у Харківської міської ради правомірно виникло право на стягнення коштів, отриманих безпідставно, як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить жодних заперечень відносно доводів позову в частині представництва Харківської міської ради прокуратурою.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що Харківська міська рада на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування» повинна забезпечувати дотримання на своїй території конституційних прав громадян. Підставами для звернення прокурора із вказаним позовом в інтересах держави стало порушення інтересів держави в особі територіальної громади у сфері використання земель, бездіяльність Харківської міської ради як органу, уповноваженого на виконання відповідних функцій у даних правовідносинах щодо вжиття заходів до стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою.

4 квітня 2019 року на виконання частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» керівник Харківської місцевої прокуратури №1 повідомив Харківську міську раду про вжиття заходів представницького характеру у її інтересах.

З огляду на зазначене, прокурор правомірно звернувся із позовом в інтересах Держави в особі Харківської міської ради.

Відповідач також вказував, що площа земельної ділянки визначена на підставі топографічного плану та акту обстеження, однак не є сформованою, технічної документації щодо цієї ділянки не надано, розмір орендної плати не визначений.

Проте, вказані доводи висновків суду не спростовують.

Отже, доводи апеляційної скарги, що земельна ділянка несформована не є підставою для безоплатного користування землею.

Відповідачі права власності на момент звернення позивача з цим позовом на спірну земельну ділянку не набули, однак фактично нею користуються, що встановлено актом обстеження та визначення меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0408 га від 22.03.2019 року.

Матеріали справи містять розрахунки розміру орендної плати, надані позивачем, зазначені розрахунки позивача відповідають вимогам закону, не спростовані відповідачами, іншого розрахунку ними не наведено.

Відповідач ОСОБА_1 також не зазначив який розмір земельної ділянки використовується ним для обслуговування належного йому приміщення та не надав доказів на підтвердження чи спростування цього з огляду на те, що з часу виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку.

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції правильно застосував наведені вище норми матеріального права, надав належну оцінку правовим підставам заявленого позову та зібраним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 в інтересах Держави в особі Харківської міської ради про стягнення безпідставно набутих коштів.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, висновків суду не спростовують, про незаконність судового рішення не свідчать, та стосуються переоцінки доказів, тому колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 26 лютого 2020 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                        С.С. Кругова

Судді                                                                Н.П. Пилипчук

                                                               О.Ю. Тичкова

повний текст постанови
складено 23 березня 2021 року