ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2409/20  Номер провадження 33/814/257/21	Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М.  Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., 
за участі: 
захисника - адвоката Акрітова П.К.,
особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Акрітова П.К. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в :
Цією постановою 	  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,   	

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн. в дохід держави.
Постановою судді  ОСОБА_1  визнаний винуватим в тому, що він 12.12.2020 року, о 22.50 год., в с.Коптів Миргородського району Полтавської області, керував автомобілем „BMW 316", д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода та тремтіння рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.
В апеляційній скарзі, із внесеними до неї доповненнями, захисник просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення. Вказує, що працівники поліції не роз`яснили передбачені законом права, не зазначили причину зупинки транспортного засобу, не пред`явили свої службові посвідчення та не надали можливості скористатися правовою допомогою. При цьому, ОСОБА_1 не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є суперечливими та такими, що не узгоджуються з обставинами правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями положень ст.256 КпАП України, а саме, в ньому невірно зазначено порушення водієм саме п.2.5 ПДР України. Натомість, правильним є порушення п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.
При цьому вказує, що в зв`язку зі змінами в законодавстві, адміністративна відповідальність за керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не передбачена.
Натомість, на даний час вказане діяння є кримінально-караним, оскільки до Кримінального кодексу України включено статтю 286-1, відповідальність за якою настає в разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан сп`яніння.
Вислухавши захисника Акрітова П.К. та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Суддя місцевого суду вказаних вимог закону дотримався та дійшов правильного висновку про доведеність факту відмови ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння. Висновок судді ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.
Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України (в редакції Закону України від 07.07.2016 року) передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Допитаний під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції  ОСОБА_1  факт керування транспортним засобом та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не оспорює. При цьому, поліцейські не роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. Факт керування транспортним засобом підтвердив, про що свідчить його особистий підпис.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вони надали поліцейським на місці події та під час розгляду справи в суді першої інстанції. При цьому, апелянтами не заперечувався той факт, що протокол про адміністративне правопорушення складено в присутності двох свідків.
Вказані обставини повністю підтвердив ОСОБА_4 , допитаний місцевим судом під час слухання справи, який зазначив, що під час несення служби, було зупинено автомобіль „BMW 316", д.н.з. НОМЕР_1 , з підстав перебування вказаної марки транспортного засобу в орієнтуванні. Після зупинки авто, працівники поліції підійшли до автомобіля, представились водію та пояснили причину зупинки. Виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти відповідний огляд із застосування спеціального технічного засобу на місці зупинки та в медичному закладі, на що водій відмовився в присутності двох свідків. При цьому, пояснив, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було роз`яснено передбачені законом права.
Показання вказаних свідків узгоджуються із матеріалами справи та не суперечать з`ясованим під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції обставинам, а тому підстави ставити їх під сумнів відсутні.
Доводи ОСОБА_1 щодо порушення його прав, передбачених ст.268 КпАП України, є непереконливими. Так, у відповідності до положень КпАП України, при вирішенні питання щодо проходження огляду на стан сп`яніння чи відмови в його проведенні, участь захисника не є обов`язковою. Своїми правами у відповідності до вимог ст.ст. 268, 271 КпАП України ОСОБА_1 скористався під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, де був присутній він сам та запрошений ним захисник Акрітов П.К.
Протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог ст.256 КпАП України, під час його складання істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було. 
При цьому, відповідно до положень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року, оформлення адміністративних правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку документуються, здійснюється шляхом заповнення протоколу про адміністративне правопорушення встановленого зразку. У вказаному бланку заповнюється суть адміністративного правопорушення із зазначенням пункту ПДР України, за порушення якого передбачено адміністративну відповідальність. 
Таким чином, зазначення в протоколі даних щодо порушення ОСОБА_1 положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції не передбачено. 
Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 про його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КпАП України та повідомлено про місце, дату та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис. 
Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є самостійним складом правопорушення і доведеність факту вчинення цього правопорушення не залежить від того, чи були у поліцейських підстави зупиняти транспортний засіб. Тому доводи апелянтів і в цій частині є необґрунтованими.
Посилання ОСОБА_1 щодо нероз`яснення працівниками поліції, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння також тягне за собою адміністративну відповідальність є безпідставними, оскільки з огляду на положення ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Тому доводи апелянта про допущення порушень в ході складання протоколу та під час розгляду справи у місцевому суді є надуманими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Разом з тим, згідно з ч.2 ст.9 КпАП України адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
17.03.2021 року набрав чинності Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху" №1231-IX від 16.02.2021 року. 
Відповідно до вказаного закону стаття 130 КпАП України викладена в новій редакції, якою передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, дії, вчинені ОСОБА_1 , містять склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України в редакції, що діє на час розгляду справи в апеляційному суді.
Чинна редакція ст.286-1 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому певні тілесні ушкодження чи потягло смерть людини.
Відповідно до ч.1 ст.8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
При цьому, згідно з ч.2 цієї статті закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Аналогічні положення викладені в ч.1 ст.5 КК України, відповідно до якої закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Таким чином, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.286-1 КК України, оскільки чинним законом кримінальна відповідальність за дії, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не передбачена.
Крім того, санкція ч.1 ст.130 КпАП України (в новій редакції) передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Тобто чинним законом передбачено більш суворе стягнення, ніж призначене суддею місцевого суду.
Однак, суд апеляційної інстанції, з огляду на положення ст.294 КпАП України, позбавлений можливості усунути вказану помилку, оскільки не може вийти за межі апеляційної скарги, погіршивши тим самим становище апелянта.
Враховуючи вищенаведене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 253, 294 КпАП України, -
                                П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Акрітова П.К. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 лютого 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя                                                                       Л.В. Нізельковська