ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/280/21 Справа № 205/9671/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Нощенко І. С. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 березня 2021 року                                                        м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Добринь Ярослава Олексійовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 24 жовтня 2020 року о 12 годині 20 хвилин рухаючись в м. Дніпро, по вул. Жовтнева, керував автомобілем «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Згідно висновку КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР №4942 від 12.11.2020 року ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Добринь Я.О. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд однобоко розглянув справу, відмовив у задоволенні клопотання захисту щодо виклику свідків; зміст доданого до протоколу висновку № 4942 суперечить змісту витребуваного акту № 4942 та в них містяться різні речовини, які начебто виявлені в сечі ОСОБА_1 ; згідно акту № 4942 ОСОБА_1 перебував під дією похідних фенілалкіламінів, що не входить до переліку наркотичних засобів та психотропних речовин і прекурсорів затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770.
Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки його було складено пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення; матеріали справи не містять підтвердження та отримання повідомлення ОСОБА_1 про час та місце складання протоколу та відсутні підтвердження примусового приводу останнього; ОСОБА_1 був позбавлений можливості знайомитись з протоколом, надавати свої пояснення та йому не були роз`яснені його права.
Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустим, оскільки він оформлений з порушеннями вимог ст. 266 КУпАП.; ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні захисник Добринь Я.О. та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника поліції. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння; а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення по справі не вбачається.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що зміст доданого до протоколу висновку № 4942 суперечить змісту витребуваного акту № 4942 та в них містяться різні речовини, які начебто виявлені в сечі ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.
Згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, затвердженої Наказом № 1452/735 від 09.11.2015 року МВС України та МОЗ України, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду.
Таким чином, висновок щодо результатів медичного огляду є остаточним заключенням лікаря щодо стану правопорушник.
Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд приймає як доказ саме висновок № 4942 згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння.
Таким чином ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 1ст. 130 КУпАП. Отже апеляційні доводи є безпідставними.
Що стосується доводів захисника Добринь Я.О. про те, що протокол було складено з порушенням строків, передбачених ст. 256 КУпАП, то вони не заслуговують на увагу, оскільки висновок щодо перебування в стані наркотичного сп`яніння складається тільки після дослідження біоматеріалів та направляється до Управління поліції, після чого уповноважена на те особа поліціїі й визначає наявність складу адміністративного правопорушення. До того ж ці порушення доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому ставиться у провину, не спростовують.
Надаючи оцінку твердженню Добринь Я.О. про скасування адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.
Надаючи адміністративно-правову кваліфікацію діянням ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції враховує, що за протоколом про адміністративне правопорушення діяння останнього кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року передбачала відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Однак, зазначена норма з 01 липня 2020 року згідно Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року зазнала змін та передбачала відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами.
В той же час, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року, відповідні положення з Закону України № 2617-VII від 22 листопада 2018 року були виключені. Вказаний закон набрав законної сили 03 липня 2020 року.
Проте, згідно роз`яснень від 20 липня 2020 року Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності, з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.
Таким чином, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що повністю знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.
Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до правових позицій, викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності… . При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.
При розгляді справи судом порушень вищезазначених положень, а також вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Добринь Ярослава Олексійовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Пістун