Постанова
іменем України 
30 березня 2021 року
м. Київ
справа № 753/10006/15-к
провадження № 51-59 км 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,
прокурора                                         ОСОБА_5 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012110040002157, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Нікополь Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 200 Кримінального кодексу України (далі–КК). 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено:
–за ч. 1 ст. 190 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;
– за ч. 1 ст. 200 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 грн.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК покарання у виді штрафу ухвалено виконувати самостійно.
Відповідно до ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_7  звільнено від призначених покарань у зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ТОВ «Квартал Сіті» 25 500 грн на відшкодування матеріальної шкоди.
Вирішено питання судових витрат.
За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за таких обставин.
У невстановлений досудовим розслідуванням час і місці ОСОБА_7 підробив грошовий чек № ЛЖ 5752913 від 11 грудня 2012 року, вказавши у ньому свої анкетні дані, як особи, яка перебуває на посаді директора ТОВ «Квартал Сіті», за якими банк мав видати йому грошові кошти в сумі 25 500 грн.
11 грудня 2012 року ОСОБА_7 із метою шахрайського заволодіння грошовими коштами, перебуваючи в приміщенні ПАТ «Банк Кредит Дніпро», що за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 22, ввівши в оману касира, надав вищевказаний підроблений грошовий чек, і під приводом отримання заробітної платні для співробітників ТОВ «Квартал Сіті» за вересень 2012 року, вказав провести операцію з видачі коштів у сумі 25 500 грн, а після їх отримання розпорядився ними на власний розсуд, заподіявши шкоду товариству на вказану суму. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року вирок щодо ОСОБА_7 залишено без змін.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 зазначив вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції щодо  ОСОБА_7 і призначення нового розгляду в цьому суді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. На обґрунтування своїх вимог вказує, що апеляційним судом належним чином не оцінено допустимості доказів і не перевірено відсутності в матеріалах провадження письмових матеріалів, якими підтверджується заподіяння шкоди потерпілій особі ТОВ «Квартал Сіті» (ЄДПРОУ 35030788), оскільки ОСОБА_7 не вчиняв протиправних дій щодо цієї юридичної особи. Зазначає, що допущені порушення вимог кримінального процесуального закону потягли неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечила проти задоволення касаційної скарги.
Захисник надіслав клопотання в якому просив розгляд провадження здійснити за його відсутності.
Мотиви Суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення у тій частині, в якій воно було оскаржено. 
Відповідно до приписів ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Одночасно ст. 419 КПК визначено, що в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути вказані підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Апеляційним судом повною мірою дотримано цих вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження вбачається, що не погоджуючись з вироком суду щодо ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, яка за своїм змістом аналогічна доводам касаційної скарги. Єдиним аргументом цієї скарги було те, що досліджені  місцевим судом документи не стосуються обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 , а кримінальне провадження щодо останнього сфальсифіковане. Зазначене обґрунтовувалось тим, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 вказана як потерпіла особа– ТОВ «Квартал Сіті» із кодом ЄДРПОУ 35030788, тоді як надані суду і досліджені місцевим судом письмові докази  стосуються іншого ТОВ «Квартал Сіті» з кодом ЄДРПОУ 37936217.
Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги, суд зазначив про безпідставність  тверджень, наведених стороною захисту. 
Колегія суддів вважає такий висновок апеляційного суду правильним.
Так, сторона захисту посилалася на те, що код ЄДПРОУ, який присвоєний юридичній особі і зазначений в обвинувальному акті, не відповідає тому, який вказаний в документах, наданих суду і досліджених ним. Тобто фактично йшлося про неправильне зазначення даних про потерпілу особу в обвинувальному акті, що, на думку захисника, виключало притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК.
Проте, такі твердження сторони захисту є безпідставними з огляду на таке.
Відповідальність за ч. 1 ст. 190 КК передбачена за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).
Тобто предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК є майно, або право на майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи. Обов`язковою ознакою цих дій є настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяної шкоди. Тому відповідноособа, якій заподіяно шкоду, в кримінальному провадженні має визнаватися потерпілою.
В цьому провадженні потерпілою особоюбуло визнано ТОВ «Квартал Сіті», представник якого подав заяву про вчинення кримінального правопорушення, а саме незаконного заволодіння грошовими коштами на суму 25 5000 грн.
При цьому обвинувачений   ОСОБА_7 не заперечував, що він звертався до банку з вимогою про видачу коштів з рахунку вказаного товариства і отримав їх.
Суд першої інстанції визнав доведеним, що ОСОБА_7 не мав права на отримання коштів ТОВ «Квартал Сіті», а заволодів ними шляхом обману, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК.
Разом з тим сторона захисту не наводила доводів, які б ставили під сумнів правильність висновку суду про те, що ОСОБА_7 використав підроблений грошовий чек № ЛЖ 5752913 від 11 грудня 2012 року, а також ввівши в оману касира банку незаконно отримав належні ТОВ «Квартал Сіті»  грошові кошти у сумі 25 500 грн, якими розпорядився на власний розсуд.
Одночаснота обставина, що в обвинувальному актіТОВ «Квартал Сіті» зазначене як таке, що має код ЄДРПОУ 35030788, в той час  як ця юридична особа зареєстрована в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України за номером 37936217, не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, за які він засуджений, оскільки це є технічною помилкою.
Також є обґрунтованим висновок суду про наявність в діях ОСОБА_7 складу ч. 1 ст. 200 КК, оскільки це кримінальне правопорушення не містить вказівки на будь-які суспільно небезпечні наслідки і відповідно не потребує наявності потерпілої особи, дані про яку мають бути встановлені.
Крім того, є необґрунтованими доводи захисника про неналежність перевірки судом апеляційної інстанції аргументів сторони захисту про те, що досліджені  місцевим судом документи не стосуються обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 .
Ухвала Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року відповідає вимогам ст. 419 КПК,оскільки, окрім іншого, містить мотиви, з яких апеляційну скаргу захисника визнано безпідставною. 
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення касаційної скарги захисника.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7  залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_8                     ОСОБА_3