ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" січня 2021 р.                                              Справа №914/1343/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
Судді-доповідача                                                  Дубник О.П.
Суддів                                                            Гриців В.М.
                                                                      Зварич О.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фенікс “Авто-Люкс” б/н від 15.10.2020 (вх.№ 01-05/2887/20 від 16.10.2020),
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.09.2020 (суддя Запотічняк О.Д.) про повернення зустрічної позовної заяви 
у справі № 914/1343/20
за позовом: Публічного акціонерного товариства “Національна суспільна телерадіокомпанія України”, м. Київ,
до відповідача:    Товариства з обмеженою відповідальністю “Фенікс “Авто-Люкс”, с.Романівка, Львівська область,
про стягнення 791 403,99 грн., розірвання договору оренди нерухомого майна від 22.10.2018 № 339-7/4 та зобов`язання повернути орендоване майно шляхом підписання акту прийому-передачі орендованого майна

1.Розгляд справи.
Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст.  35,  36,  37 ГПК України   на адресу суду не надходило.  
Відповідно до ч. 13  ст. 8 ГПК України  розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами. Судове засідання не проводилось. Учасники провадження не викликались.
Фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.3  ст. 222 ГПК України.
2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2020 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді - доповідача) Дубник О.П., суддів Бойко С.М. та Зварич О.В.
Ухвалою суду від 21.10.20 апеляційну скаргу залишено без руху.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.11.2020, у складі зазначеної колегії суддів відкрито апеляційне провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
В подальшому, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді – члена колегії Бойко С.М., в період з 09.12.2020 по 22.12.2020 включно, відповідно до наказу голови суду №06-03/133 від 19.11.2020, проведено автоматичну заміну складу суду для розгляду апеляційної скарги (вх.№ 01-05/2887/20) у справі №914/1343/20.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2020 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді -доповідача) Дубник О.П., суддів Гриців В.М. та Зварич О.В.
Відповідно до оголошення офіційного веб-сайту Західного апеляційного господарського суду, 25.09.2020 судом тимчасово припинено відправку поштової кореспонденції у зв`язку із відсутністю достатнього фінансування.
Ухвалу суду про відкриття провадження від 26.11.2020 апелянту надіслано на електронну адресу, яку останнім зазначено при поданні апеляційної скарги як контактну електронну адресу для листування та відповідно з наявного в матеріалах справи витягу з електронної пошти, апелянту ухвалу про відкриття провадження від 26.11.2020 доставлено 30.11.2020.
Натомість позивачу та третій особі ухвалу про відкриття провадження від 26.11.2020 надіслано засобами поштового зв`язку і відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення від 04.12.2020 та 07.12.2020 останніми отримано.
Відповідно  ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  від 23 лютого 2006 року № 3477-IV  практика Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.
Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).
Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
3. Короткий зміст позовних  вимог.
04.06.2020 Публічне акціонерне товариство «Національна        суспільна телерадіокомпанія України» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» про        стягнення        791 403,99 грн, розірвання договору оренди нерухомого майна від 22.10.2018 №339-7/4 та        зобов`язання відповідача        повернути орендоване майно шляхом підписання        акту приймання-передачі орендованого майна від орендаря до орендодавця.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що тривалий період часу - з серпня 2019 року і до сьогоднішнього дня відповідач, як орендар, займає орендовані приміщення, використовує їх для здійснення своєї господарської діяльності з метою отримання прибутку, однак умисно систематично не сплачує орендну плату, чим завдає позивачу значних збитків у вигляді неотриманого доходу, заборгованість на момент подачі позовної заяви до суду склала 791     403,99 грн. 
01.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» звернулось в Господарський суд Львівської області із зустрічним позовом до    Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», в якому просить визнати за ним  право оренди та користування нерухомим майном, загальною площею 672,50 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Кривоноса, 9, у місті Львові, згідно Договору оренди нерухомого майна №339-7/4 терміном до 21.09.2021 року.
4. Короткий зміст рішення суду першої  інстанції.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.09.2020 зустрічну позовну заяву  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс»  на підставі ст. 180 ГПК України повернуто заявнику.
З огляду на зміст первісних та зустрічних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про їх непов`язаність; що спільний розгляд первісного та зустрічного позову не є доцільним. Задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову та їх спільний розгляд не буде сприяти оперативному, доцільному і правильному вирішенню спору. 
5.Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.
5.1.   ТОВ «Фенікс «Авто-Люкс» оскаржило в  апеляційному порядку ухвалу про повернення зустрічного позову, просить її скасувати та повернути справу для розгляду до суду першої інстанції, оскільки, на переконання апелянта, оскаржувана ухвала не відповідає фактичним обставинам справи та порушує права та обов`язки заявника.
Апелянт зазначає, що підставою звернення з зустрічною позовною заявою є  укладений 22.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс»  Договір оренди нерухомого майна №339-7/4 терміном до 21.09.2021.
Згідно Договору оренди ТОВ «Фенікс «Авто-Люкс» передано в користування нерухоме майно за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 9.
Однак, Публічне акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс Авто-Люкс» про стягнення 791  403,99 грн, розірвання договору оренди нерухомого майна від 22.10.2018 №339-7/4 та зобов`язання відповідача повернути орендоване майно шляхом підписання акту приймання-передачі орендованого майна від орендаря до орендодавця.
Відповідач зазначає, що відповідно до заявленого позову Публічним акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» виникає спір щодо розірвання договору оренди нерухомого мана від 22.10.2018 №339-7/4, а отже позивач не визнає, з моменту подачі позову, право оренди за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс». У зв`язку з чим, на переконання апелянта, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» виникли підстави вернутись з позовом до суду за визнанням такого права, що відповідає вимогам матеріального та процесуального законодавства.
Ухвалою від 02.02.2020 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» поновлено строк на подачу зустрічного позову у даній справі та в подальшому ухвалою суду від 02.09.2020 вирішено зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» та додатні до неї документи – повернути заявнику.
Однак, на переконання апелянта, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не надав оцінку предмету позову, не взявши до уваги обставини, які описані у зустрічній позовній заяві, підстави звернення з такою заявою до суду, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» та не надав їм правової оцінки, щодо виникнення зустрічних вимог до Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України».  
Апелянт вважає, що виходячи із предмету та підстави позовних вимог, а також з огляду на обставини у даній справі, можна зробити висновок, що заявлена вимога «про визнання права оренди та користування нерухомим майном, загальною площею 672,50 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Кривоноса, 9, у м. Львові, згідно Договору оренди нерухомого майна №339-7/4 терміном до 21.09.2021» випливає з підстав заявленого позову «про стягнення 791  403,99 грн, розірвання договору оренди нерухомого майна від 22.10.2018 №339-7/4 та зобов`язання відповідача повернути орендоване майно шляхом підписання акту приймання передачі орендованого майна від орендаря до орендодавця», а тому повинна розглядатись із первісним позовом.
На переконання апелянта, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали фактично позбавив Товариство з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» на захист його прав в суді щодо користування нерухомим майном відповідно до Договору оренди нерухомого мана №339-7/4 терміном до 21.09.2021, при цьому суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
5.2.  У відзиві на апеляційну скаргу позивач не погоджується з вимогами апеляційної скарги та вважає, що така не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Львівської області від 02.09.2020 у справі №914/1343/20 прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права та підлягає залишенню без змін.
Позивач стверджує, що право ТОВ «Фенікс «Авто-Люкс» на оренду та користування майном АТ «НСТУ» не є абсолютним та обмежується умовами Договору оренди №339-7/4 від 22.10.2018, в тому числі щодо строку користування орендованим майном та умовами про припинення договору.
Позивач зазначає, що підставою для звернення із зустрічною позовною заявою ТОВ «Фенікс «Авто-Люкс» зазначає подачу АТ «НСТУ» позову про розірвання договору оренди, і саме існування такого позову нібито свідчить про невизнання АТ «НСТУ» права ТОВ «Фенікс «Авто-Люкс» на оренду (користування).
Однак, на думку позивача, подання зустрічного позову повинно мати на меті доведення відсутності у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом, а тому позивач вважає, що ТОВ «Фенікс «Авто-Люкс» не переслідується вказана мета, а, можливо,  дійсною метою ТОВ «Фенікс «Авто-Люкс» є затягування розгляду первісного позову.
Крім того, позивач вказує, що вимоги АТ «НСТУ» в межах справи №914/1343/20 уже розглянуто і рішенням Господарського суду Львівської області від 03.12.2020 позов задоволено частково.
Також, позивач звертає увагу суду на те, що аналогічна за змістом позовна вимога ТОВ «Фенікс «Авто-Люкс» про визнання права оренди та користування нежитловим приміщенням, яка заявлена в зустрічному позові, ще заявлена в межах судової справи №914/2353/20, яка розглядається Господарським судом Львівської області.
На підставі вищевикладеного позивач вважає, що судом першої інстанції правомірно постановлено ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви ТОВ «Фенікс «Авто-Люкс» та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.
04.06.2020 Публічне акціонерне товариство «Національна        суспільна телерадіокомпанія України» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» про        стягнення        791 403,99 грн, розірвання договору оренди нерухомого майна від 22.10.2018 №339-7/4 та        зобов`язання відповідача        повернути орендоване майно шляхом підписання        акту приймання-передачі орендованого майна від орендаря до орендодавця (а.с.1-14, т.1). 
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.06.2020 позовну заяву  Публічного акціонерного товариства «Національна        суспільна телерадіокомпанія України» залишено без руху (а.с. 71-74, т.1).
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та встановлено відповідачу строк протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів  з дня вручення цієї ухвали надати відзив на позовну заяву. Підготовче засідання призначене на 21.07.2020 (а.с.80-82, т. 1). 
05.08.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в порядку ст.165 ГПК України (а.с.99-105, т.1).
01.09.2020 за вх. № 25580/20 надійшла заява ТзОВ «Фенікс «Авто Люкс» про поновлення строку на подачу зустрічної позовної заяви (а.с.186-188, т.1).
01.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» звернулось в Господарський суд Львівської області із зустрічним позовом до    Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», якою просить визнати право оренди та користування нерухомим майном, загальною площею 672,50 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Кривоноса, 9, у місті Львові, згідно Договору оренди нерухомого майна №339-7/4 терміном до 21.09.2021 (а.с.2-7, т.2).
Ухвалою від 02.09.2020 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» поновлено строк на подачу зустрічного позову у справі №914/1343/20 до 02.09.2020 (а.с.83-85, т.2).
Ухвалою від 02.09.2020 суд повернув заявнику зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто Люкс» та додані до неї документи (а.с.75-77, т.2).
7. Норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.
Відповідно до  ст.269 ГПК України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно із п.6 ч.1  ст.255 ГПК України  окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про повернення заяви позивачеві (заявникові).
Відповідно до ч.1  ст.271 ГПК України  апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, які наведені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Згідно зі  статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"  та частини 4  статті 11 ГПК  кодексу України суди застосовують при розгляді справ  Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пунктом 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддано обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом.
Відповідно до частини 1  статті 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
За змістом пункту 3 частини 2  статті 46 ГПК України  відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Частиною 1  статті 180 ГПК України  встановлено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Згідно з ч. 8  ст. 165 ГПК України  відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, Ухвалою від 02.09.2020 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» поновлено строк на подачу зустрічного позову у справі №914/1343/20 до 02.09.2020.
ТОВ «Фенікс «авто-Люкс» подало зустрічну позовну заяву до суду 01.09.2020, що підтверджується відміткою канцелярії суду на першому аркуші цієї заяви,  тобто заявник звернувся із зустрічним позовом в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 02.02.2020 для такого звернення.
Відповідно до частин 2-4  статті 180 ГПК України  зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей  162,  164,  172,  173  цього  Кодексу.
Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом,
Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.
Відповідно до частини шостої  статті 180 ГПК України  зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Дослідивши зміст первісної позовної заяви судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом первісного позову є вимоги ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про стягнення заборгованість у сумі 791 403,99 грн, розірвання договору оренди нерухомого майна від 22.10.2018 №339-7/4 та зобов`язання відповідача  повернути орендоване майно шляхом підписання  акту приймання-передачі орендованого майна від орендаря до орендодавця, у зв`язку невиконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди майна №339-7/4 від 22.10.2018 щодо орендної плати. Вимогами зустрічної позовної заяви полягають    у визнанні    права    оренди нежитловим приміщенням.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що задоволення зустрічного позову безпосередньо не виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, подання такого зустрічного позову не доводить відсутності у позивача матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
Колегія суддів вважає, що за результатами аналізу змісту первісного та зустрічного позовів суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у даному випадку первісні та зустрічні позовні вимоги ґрунтуються на різних правових підставах, вони не обґрунтовані одними доказами, що свідчить про відсутність обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість одночасного розгляду первісного та зустрічного позовів.
За таких обставин, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для спільного розгляду заявленого ТОВ «Фенікс «Авто-Люкс» зустрічного позову з первісним позовом у даній справі є правомірним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги ТОВ «Фенікс «Авто-Люкс» наведених висновків не спростовують та не впливають на них.
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений  Господарським процесуальним кодексом України.
Таким чином, повернення заявникові зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог частин першої, другої  статті 180 ГПК України, не може вважатися обмеженням доступу до суду.
При цьому апеляційний господарський суд зазначає, що повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє відповідача права звернутись до господарського суду з окремим позовом в загальному порядку для захисту своїх прав та інтересів.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновків про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Також слід зазначити, що ухвалою Господарського суду львівської області від 16.09.2020 відкрито провадження у справі №914/2353/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» до відповідача-1 Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» до відповідача-2 Філія Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» «Львівська регіональна Дирекція» про визнання за ТОВ «ФЕНІКС «АВТО-ЛЮКС» право оренди та користування нерухомим майном, загальною площею 672,50 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Кривоноса, 9, у місті Львові, згідно Договору оренди нерухомого майна №339-7/4 терміном до 21.09.2021 та стягнення збитків завданих неналежним виконанням умов Договору про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг № 105 від 22.10.2018, в розмірі 139 084,00 грн.
Позовна вимога, яка заявлена ТОВ «Фенікс «Авто-Люкс» в зустрічній позовній заяві до Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» у справі 914/1343/20, аналогічна за змістом тій позовній вимозі, яка заявлена ТОВ «Фенікс «Авто-Люкс» до відповідача-1 Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» до відповідача-2 Філія Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» «Львівська регіональна Дирекція», у справі №914/2353/20, яка розглядається Господарським судом Львівської області.
Відповідно до  статті 276 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи заявника апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів апеляційного господарського суду не вбачає.
З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до  ст. 236 ГПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
8. Судові витрати.
У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі  ст. 129 ГПК України  дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 102  грн.
Керуючись  ч. 13 ст.  8, ст.ст.    86,  129,  236,  254,  255, 269,  270,  271, 275,  276,  281,  282  ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс «Авто-Люкс» залишити без задоволення, а ухвалу  Господарського суду Львівської області від 02.09.2020 у цій  справі без змін.
2.Судові витрати  за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави  2  Розділу  IV ГПК України.
4. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий-суддя                                                                                О.П. Дубник

Судді                                                                                                    В.М.Гриців

                                                                                                    О.В.Зварич