ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2021року                                                 м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., при секретарі Редьці І.М., за участю захисника - адвоката Новака А.І., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , представника Буковинської митниці Держмитслужби - Шкробанця М.Д., розглянувши  провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо гр. Болгарії ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою адвоката Новака А.І. на постанову судді Першотравневого районного суду м. Чернівців від 08 грудня 2020 року, -
ВСТАНОВИВ:
Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 08 грудня 2020 року гр. Болгарії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Болгарія , м. Казанлик, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , який працює водієм транспортної фірми « Lavitesse Trans» Румунія, м. Пітешти визнано винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170000 (сто сімдесят тисяч) грн. 00 коп. на користь держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп. 
На вказане рішення суду адвокат Новак А.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову районного суду щодо його довірителя скасувати, а провадження по справі закрити.
Посилається на те, що дійсно гр. Болгарії ОСОБА_1 18.01.2020 р. ввіз на митну територію України в режимі тимчасового ввезення до 20 днів сідловий тягач марки «DAF», країна реєстрації Румунія, р/н НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 та напівпричіп тентовий марки «Schmitz», країна реєстрації Румунія, р/н НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_4 . та повинен був вивезти його за межі України у визначений законодавством строк, однак цього не зробив.
       Вказує на те, що ОСОБА_1 після завершення встановленого 20-денного строку протягом 2020 року ще кілька разів заїжджав та виїжджав з території України, а інформація щодо невивезення транспортного засобу містилась у ЄУНСС: 725/5673/20
Провадження: №33/822/21/21        Головуючий у І інстанції Галичанський О.І. 
Категорія: ч. 6 ст. 481 МК України          Доповідач Потоцький В.П. 

програмно - інформаційному комплексі ЄАІС ДМСУ та була відома митному органу станом на 08.02.2020 р. Однак, протокол щодо ОСОБА_1 за порушення митних правил в редакції закону, який діяв на той час та який передбачав більш м`яке стягнення за вчинені дії, складений не був. 
       Тому, на думку апелянта, дії ОСОБА_1 утворюють склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.481 МК України. 
Таким чином вважає, що підстав для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.6 
ст.481 МК України немає, а тому суд першої інстанції мав закрити провадження по даній справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України. 
Звертає увагу і на те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги про порушення строків притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ст.38 КУпАП та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 відповідно до ст.467 МК України. 
При цьому вказує, що інформація щодо невивезення транспортного засобу його довірителем була відома митному органу ще 08.02.2020 р., та при виїзді ОСОБА_1 з території України 09.02.2020 р. представник митниці мав би скласти протокол по порушення митних правил, що ним і не було зроблено. А районний суд розглядаючи дану справу мав би накласти адміністративне стягнення в межах 6-ти місячного строку з дня виявлення правопорушення. 
Зазначає і на те, що районний суд при розгляді справи не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 при складанні протоколу митним органом не було залучено перекладача, який володіє рідною мовою правопорушника, а також матеріали справи не містять даних, які б підтверджували, що ОСОБА_2 може виступати сертифікованим перекладачем по даній справі. 
Тому вважає, що постанова суду є помилковою по своїй суті та підлягає скасуванню. 
Громадянин Болгарії ОСОБА_1 в судове засідання суду до суду апеляційної інстанції не з`явився, хоча належним чином був сповіщений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки останній суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду в суд не подавав.
Однак, неявка вказаної особи у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши доводи адвоката Новака А.І., діючого в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку представника Буковинської митниці Державної митної служби України - Шкробанця М.Д., який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду, як законну, залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно з вимогами ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи були дотримані в повному обсязі.
Згідно зі ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів справи та протоколу про порушення митних правил № 1057/40800/20 від 18.11.2020 р., що 18 листопада 2020 р. о 14 год. 30 хв. гр. Болгарії ОСОБА_1 в`їхав на територію п/п «Порубне - Сірет» Буковинської митниці Держмитслужби вантажним автомобілем марки «VOLVО», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_5 / НОМЕР_6 », в якості пасажира, що слідував з Румунії до України. 
Під час здійснення митних формальностей, згідно інформації, яка міститься в програмно-інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕАІС ДМСУ було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 18.01.2020 р. ввіз на митну територію України через м/п « Вадул-Сірет» Буковинської митниці Держмитслужби сідловий тягач марки «DAF», країна реєстрації Румунія, р/н НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 та напівпричіп тентовий марки «Schmitz», країна реєстрації Румунія, р/н НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_4 , у митному режимі тимчасового ввезення терміном до 20-ти днів.
Вказаний транспортний засіб з напівпричепом станом на 18.11.2020 р. з митної території України не вивезений.
З урахуванням положень ч.6 ст. 481 МК України громадянин Болгарії ОСОБА_1  перевищив більше, ніж на 30 діб, встановлений ч.1 ст. 380 МК України, строк перебування автомобіля та напівпричепа на митній території України.
Таким чином, районний суд дав належну правову оцінку таким доказам, як протоколу про порушення митних правил (а.с.1-3), витяги з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску" АСМО "Інспектор" та ЕАІС Держмитслужби (а.с.4-6), та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.6 ст. 481 МК України, з чим погоджується і апеляційний суд.
Суд апеляційної інстанції знаходить безпідставними доводи апелянта з приводу того, що в діях ОСОБА_1 є склад порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.481 МК України, з посиланням на те, що інформація щодо не вивезення транспортного засобу була відома митному органу ще 08.02.2020 р.
Оскільки вчинене ОСОБА_1 правопорушення є триваючим і на час ввезення ним транспортного засобу з напівпричепом інкриміновані йому дії також кваліфікувались за ст.481 МК України. 
Так, апеляційний суд вважає, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, які припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності.
Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь дії чи бездіяльність, надалі перебуває у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.
Таким чином, у даному випадку не вивезення ОСОБА_1 вищевказаного транспортного засобу з напівпричепом, що перебуває під митним контролем в режимі тимчасового ввезення до 20-ти днів, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом року, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку останній перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.
Оскільки ОСОБА_1 ввіз на митну територію України сідловий тягач з напівпричепом 18.01.2020 р. у митному режимі «тимчасове ввезення до 20-ти днів», зобов`язавшись при цьому вивезти його за межі митної території України, у встановлений ч.1 ст. 380 МК України 20-ти денний термін, але станом на 18 листопада 2020 року не вивіз вказаний транспортний засіб з напівпричепом, то таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке є триваючим, так як його дії щодо невиконання обов`язку вивезти транспортний засіб продовжувалися до їх виявлення або припинення відповідним уповноваженим органом.
Не заслуговують на увагу і доводи апелянта, з приводу того, що суд першої інстанції не прийняв до уваги порушення строків притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відповідно до ст.38 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення судом відповідно до ст.467 МК України.
Так, відповідно до ст.491 МК України, підставами для порушення справи про порушення митних правил є: безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю; офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.
Аналіз вказаної норми свідчить про те, що законодавець не пов`язує можливість накладення стягнення на особу за вчинення правопорушення в залежності від часу його скоєння, а пов`язує таку можливість з дня виявлення такого правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що 18 листопада 2020 року старшим державним інспектором ВМО №2 митного поста «Вадул - Сірет» Буковинської митниці Держмитслужби Федорковим Р.А. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил №1057/40800/20.
День складання протоколу про порушення митних правил - це юридичний факт, який засвідчив момент виявлення митним органом вчинення ОСОБА_1 триваючого правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.
Оскільки факт порушення строку вивезення транспортного засобу, а саме: сідлового тягача марки «DAF», країна реєстрації Румунія, р/н НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 та напівпричепа тентового марки Schmitz, країна реєстрації Румунія, р/н НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_4  гр. Болгарії ОСОБА_1 було виявлено 18.11.2020 р. і вказане правопорушення є триваючим, тому на момент розгляду справи в суді першої інстанції не закінчилися строки, як притягнення особи до адміністративної відповідальності, так і накладення на нього адміністративного стягнення.
Необґрунтованими є доводи апелянта з приводу того, що митний орган при складанні протоколу про порушення митних правил щодо ОСОБА_1  не залучив перекладача на його рідну мову, і в матеріалах справи немає даних, що ОСОБА_2 може виступати сертифікованим перекладачем.
Статтею 503 МК України передбачено, що  перекладачем може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил. Надання будь - яких підтверджуючих документів до протоколу, що перекладач має бути сертифікованим МК не передбачає.  
Також, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що при складанні протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 були роз`ясненні його процесуальні права, передбачені законом, а також щодо можливості мати перекладача.
Крім того, в протоколі по порушення митних правил та протоколі опитування в справі про порушення митних правил від 18.11.2020 р. зазначено, що на прохання ОСОБА_1 було залучено перекладача на російську мову.
Опитування проводилося російською мовою і письмові пояснення ОСОБА_1 виклав також вказаною мовою.
Крім того в даному протоколі ОСОБА_1 зазначив, що протокол ним прочитаний, зміст зрозумілий і перекладено на російську мову, про що він і засвідчив своїм підписом. Зауважень та доповнень ОСОБА_1 не мав. 
А тому підстав сумніватися в тому, що ОСОБА_1 не володіє російською мовою чи йому не був зрозумілий зміст складеного протоколу, апеляційний суд не знаходить. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що винесене рішення судом першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та накладення на нього адміністративного стягнення є законним і обґрунтованим.
У зв`язку з вищевикладеним, вважаю, що постанова Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08.12.2020 р. щодо ОСОБА_1 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга адвоката Новака А.І., діючого в інтересах ОСОБА_1 , - без задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ч. 6 ст. 481, ст.ст. 486, 487, 530, 531 МК України, ст.. 294 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Новака А.І., діючого в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 грудня 2020 року, якою гр. Болгарії ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення за вказаною статтею - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Чернівецького
апеляційного суду         /підпис/                                В.П. Потоцький