КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03110 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2173/2021                                                                                   
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
  25 лютого 2021 року                                                              м. Київ
                                                                                                             Справа№ 755/10457/20
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Немировської О.В., Махлай Л.Д.
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Яровенко Н.О., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського, третя особа - ректор Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського Тимошенко Максим Олегович про визнання наказу про скасування надбавок до заробітної плати незаконним, скасування наказу та стягнення заборгованості по заробітній платі,
 
встановив:
 
У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського, третя особа - ректор Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського Тимошенко М.О., в якому просив визнати наказ відповідача від 30 листопада 2018 року № 305-к про зняття надбавок незаконним,  скасувати його та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі на загальну суму 313 813,98 грн.
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивач працював на посаді першого проректора Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського. Наказом відповідача від 15 квітня 2015 року № 80-к з 01 квітня 2015 року позивачу було встановлено надбавки. Згодом, наказом відповідача від 07 листопада 2016 року № 275-к з 01 листопада 2016 року позивачу було встановлено додаткову надбавку до раніше встановленої за виконання особливо важкої роботи. 30 листопада 2018 року ректор Тимошенко М.О. видав наказ № 305-к, яким зняв з позивача усі надбавки, встановлені наказами відповідача від 15 квітня 2015 року № 80-к та від 07.11.2016 року № 275-к. Однак позивач не погоджується з даним наказом та просить його скасувати.
 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Вказує, що заробітна плата є істотною умовою трудового договору. На такий розмір заробітної плати він погодився, враховуючи надбавки, які є складовою частиною заробітної плати. Після скасування цих надбавок заробітна плата позивача стала вдвічі меншою, що є зміною істотних умов праці, про що він повинен був бути повідомленим не пізніше як за два місяці до їх скасування. Законодавством України допускається скасування за певних обставин таких надбавок, проте з дотриманням відповідних норм законодавства та колективного договору. Наголошує на тому, що накази відповідача від 15.04.2015 року №80-к та від 07.11.2016 року №275-к про встановлення надбавок не мали обмежувальної дії в часі. 
Зазначає, що після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення він звернувся із запитами до компетентних органів, які вправі коментувати та проводити інформаційно-роз`яснювальну роботу щодо ефективних засобів дотримання законодавства та запобігання можливим його порушенням. Тому просить врахувати лист-роз`яснення Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці від 07.12.2020 року та лист-роз`яснення Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 04.12.2020 року. 
Звертає увагу на те, що у Колективному договорі, укладеному між адміністрацією Національної музичної академії України ім. П.І. Чайковського та виборним органом первинної профспілкової організації Академії  у п. 3.1.11 зазначено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення повідомляти працівників не пізніше як за 2 місяці до їх запровадження, заздалегідь погодивши своє рішення з профспілковим комітетом.
Крім того, п. 3.2 Колективного договору визначено, що заробітна плата працівників Академії складається з посадових окладів, доплат, надбавок, премій тощо. Тому стверджує, що роботодавець був зобов`язаний повідомити позивача за 2 місяці про зняття надбавок, погодивши своє рішення з профспілковим комітетом, чого не було зроблено. Однак, суд першої інстанції не врахував вказані положення законодавства та умови Колективного договору.
Посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив, в чому полягало зниження якості роботи, зменшення обсягу виконуваних позивачем робіт, передбачених його посадовою інструкцією, порушення трудової дисципліни (самовільне залишення робочого місця без поважних причин).
 
            У відзиві на апеляційну скаргу ректор Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського Тимошенко М.О., вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду залишити без змін. Посилається на те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зазначена надбавка не є частиною основної заробітної плати, а є додатковою заробітною платою, як заохочувальна та компенсаційна виплата, а тому відповідач в особі ректора має право самостійно вирішувати питання щодо нарахування чи скасування таких виплат, без попереднього повідомлення про це своїх працівників, у тому числі і апелянта, та без погодження такого питання з профспілковим комітетом. 
Встановлення надбавки не є безумовним, та залежить від виконання працівником трудових обов`язків. Тому надбавка встановлюється не всім працівникам, а диференційовано лише окремим працівникам за складність та напруженість в роботі, виконання особливо важливої роботи, високі досягнення в праці. Надбавка за складність, напруженість в роботі, за виконання особливо важливої роботи, за високі досягнення у праці не відноситься до гарантованої основної заробітної плати, а залежить від виконання працівником більш складної роботи в порівнянні з іншими працівниками, від обсягу навантаження та інтенсивності виконуваної роботи.
Стверджує, що скасування надбавок було проведено без порушення порядку встановленого ст. 103 Кодексу законів про працю, ч. 2 ст. 29 Закону України «Про оплату праці» та вимог Колективного договору, тобто працівника (позивача) не потрібно було повідомляти за два місяці про погіршення умов оплати праці, оскільки відміна надбавок не є зміною істотних умов праці, зокрема зміни умов оплати праці. Крім того, вважає, що позивачем пропущено тримісячний строк на оскарження наказу відповідача № 305-к від 30.11.2018 в судовому порядку.
 
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати.
Представник відповідача Сімакова Н.М. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін.  
Третя особа - ректор Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського Тимошенко М.М. в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за його відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши думку учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 є заслуженим юристом України, кандидатом юридичних наук, доцентом, та безперервно працював у НМАУ ім. П.І. Чайковського з 02 жовтня 2006 року по 03 червня 2019 року: з жовтня 2006 року по грудень 2006 року - юрисконсультом; з січня 2007 року по лютий 2008 року - провідним юрисконсультом; з лютого 2008 року по серпень 2013 року - проректором з адміністративно-правової роботи; з вересня 2013 року по вересень 2016 року - проректором з адміністративно-правової та виховної роботи; з жовтня 2016 року був переведений на посаду першого проректора (а.с.13-15, т. 1).
Наказом ректора НМАУ ім. П.І. Чайковського № 80-к від 15.04.2015 року ОСОБА_1 проректору з адміністративно-правової та виховної роботи з 01.04.2015 року встановлено надбавки за складність, напруженість у роботі у розмірі 50 % місячного посадового окладу та за виконання особливо важливої роботи у розмірі 30% місячного посадового окладу за рахунок економії заробітної плати по спеціальному фонду бюджету Академії (а.с.17, т. 1).
Наказом ректора НМАУ ім. П.І. Чайковського № 275-к від 07.11.2016 року ОСОБА_1 - першому проректору з 01.11.2016 року встановлено додаткову надбавку до раніше встановленої за виконання особливо важливої роботи в розмірі 20% місячного посадового окладу та за високі досягнення у праці в розмірі 50% місячного посадового окладу за рахунок коштів економії заробітної плати спеціального фонду бюджету (а.с.18, т. 1).
Наказом державного секретаря Міністерства культури України від 31 липня 2018 року № 171/0/17-18 на ОСОБА_1 , першого проректора НМАУ ім. П.І. Чайковського, на підставі його заяви, покладено виконання обов`язків ректора НМАУ ім. П.І. Чайковського з 01 серпня 2018 року до призначення керівника Академії (а.с.16, т. 1).
30 листопада 2018 року ректором НМАУ ім. П.І. Чайковського   Тимошенком М.О. видано наказ № 305-к, відповідно до якого внаслідок зниження якості роботи, зменшення обсягу виконуваних робіт, а також особистого внеску кожного із зазначених працівників в загальні результати роботи Академії та відповідно до «Положення про надання надбавок та доплат працівникам НМАУ ім. П.І. Чайковського ОСОБА_1 - першому проректору з 01.12.2018 року знято раніше встановлені надбавки за рахунок спеціального фонду оплати праці (а.с.19, т. 1).
З вказаним наказом від 30.11.2018 року ОСОБА_1 ознайомлений 13.12.2018 року, що підтверджується особистим підписом та підтверджено позивачем в судовому засіданні особисто (а.с.159, т. 1).
Відповідно до змісту наказу ректора НМАУ ім. П.І. Чайковського № 305-к від 30.11.2018 року вбачається, що підставою винесення даного наказу є службова записка ректора НМАУ Тимошенко М.О. та службова записка радника ректора із загально-організаційних та комунікаційних питань Чабана І.С.
 
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що вказаний наказ ректора НМАУ є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки був прийнятий в порушення вимог ст. 32, 103 КЗпП України та ст. 22 Закону України «Про оплату праці», оскільки відповідач НМАУ повинен був не пізніше як за два місяці повідомити його про зміну істотних умов праці. Звертав увагу на те, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки у тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надбавки за високі досягнення у праці, за виконання особливо важливої роботи та за складність, напруженість у роботі не мають обов`язкового характеру, рішення про їх встановлення (скасування, зменшення розміру) приймає керівник в залежності від виконання працівником трудових обов`язків, тобто відповідач діяв відповідно до умов, передбачених трудовим законодавством і зокрема відповідно до Положення, тому скасування відповідних надбавок позивачу не можна вважати зміною умов оплати праці.
Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції письмових доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.  
 
Відповідно до частин другої, третьої статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. 
Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
За змістом статті 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить:
- основна заробітна плата  - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
- додаткова заробітна плата  - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
- інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
 
Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Статтею 103 КЗпП України встановлено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.
Згідно з вимогами ст. 22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2790цс16, у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року у справі № 487/6105/16, від 12 грудня 2019 року у справі № 761/10455/17, законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри надбавок, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника надбавок обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено колективним договором.
Частина четверта статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру надбавки, позбавлення працівників надбавок повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений.
Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 16 березня 2020 року у справі  № 357/9161/17 , при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.  
Надбавки за складність, напруженість у роботі виплачуються у межах фонду оплати праці і не мають обов`язкового характеру, рішення про їх встановлення (скасування, зменшення розміру) приймає керівник залежно від наявності коштів шляхом видання відповідного наказу,  відповідно до умов передбачених трудовим законодавством і зокрема відповідно до Положення.
Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 757/26722/17 встановлення надбавки за інтенсивність праці не є безумовним та залежить від виконання працівником трудових обов`язків. Така надбавка не відноситься до гарантованої основної заробітної плати і залежить від виконання працівником більш складної і відповідальної роботи у порівнянні з іншими працівниками, обсягу навантаження на працівника та інтенсивності виконуваної ним роботи. Тому прийняття керівником підприємства в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру надбавки, позбавлення працівників надбавок повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці.
 
Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» № 1298 від 30.08.2002 року визначено, що працівникам установ, закладів та організацій освіти, науки, культури, які мають статус національних, може зберігатися при визначенні максимальних розмірів посадових окладів (ставок заробітної плати, тарифних ставок) та ставок погодинної оплати праці додатковий коефіцієнт підвищення посадових окладів, що застосовувався для зазначених працівників до набрання чинності цією постановою. Установлено надбавки працівникам: у розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки): за високі досягнення у праці; за виконання особливо важливої роботи (на строк її виконання); за складність, напруженість у роботі.
Цим же пунктом визначено, що у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначені надбавки скасовуються або зменшуються.
            Пунктом 4 зазначеної вище Постанови КМУ № 1298  надано право керівникам місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків:
а) установлювати працівникам цих установ, закладів та організацій конкретні розміри посадових окладів та доплат і надбавок до них;
б) надавати працівникам матеріальну допомогу, в тому числі на оздоровлення, в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання;
в) затверджувати порядок і розміри преміювання працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи у межах коштів на оплату праці.
 
Пунктом 3.1.2. Колективного договору, укладеного між адміністрацією Національної музичної академії України ім. П.І. Чайковського та виборним органом первинної профспілкової організації Академії,  встановлено, що розміри заробітної плати працівників визначаються згідно з тарифними сітками і схемами посадових окладів. Установлено мінімальну заробітну плату в розмірі 100 % від мінімального рівня, установленого державою. Тарифікація працівників здійснюється відповідно до Єдиної тарифної сітки в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери».
Відповідно до п.3.1.7 Колективного договору, основна заробітна плата працівників Академії встановлюється у вигляді посадових окладів згідно штатного розпису, затвердженого Міністерством культури і туризму України. 
Крім заробітної плати працівникам можуть виплачуватись і заохочувальні та компенсаційні виплати в межах асигнувань.
Пунктом 3.1.11. Колективного договору встановлено, що про нові або зміну діючих умов праці в бік погіршення повідомляти працівників не пізніше як за два місяці до їх запровадження, заздалегідь погодивши своє рішення з профспілковим комітетом.
            Згідно з п.3.2., 3.3. Колективного договору, заробітна плата працівників Академії складається з посадових окладів, доплат, надбавок, премій тощо.
            Ректор встановлює надбавки та доплати до посадових окладів ( тарифних ставок) співробітників Академії на підставі подання керівників структурних підрозділів.
            Надбавки:  - за високі досягнення у праці; - за складність і напруженість в роботі; - за виконання особливо важливої роботи на певний термін.
            Доплати: -  за особливі умови праці;  - за суміщення професій (посад);  - за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу робіт;  - за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.
            Надбавки працівнику максимальними розмірами не обмежуються і визначаються наявністю одержаної економії фонду заробітної плати ( а.с. 36, т. 1).
            
Пунктом 1.9 Положення про надання надбавок та доплат працівникам Національної музичної академії імені П.І.Чайковського визначено, що стимулюючі надбавки працівникам встановлюються за: а) високі досягнення у праці; б) за виконання особливо важливої роботи (на строк її виконання); в) за складність, напруженість у роботі. 
Стимулюючі надбавки встановлюються за наказом ректора та передбачають диференційований підхід у їх встановленні, враховуючи відповідальність у роботі, специфіку цієї роботи; високих досягнень у роботі; стажу роботи та особистих досягнень у їх діяльності та в цілому Академії. У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначені надбавки скасовуються або зменшуються.
 
Як вбачається з матеріалів справи, у службовій записці  ректора Тимошенко М.О.  начальнику відділу кадрів Грудницькій Т.М. зазначено, що у зв`язку із зниженням якості роботи, зменшення обсягу виконуваних робіт, передбачених посадовою інструкцією, порушенням трудової дисципліни (самовільне залишення робочого місця без поважних причин) першим проректором ОСОБА_1 , ректор просить підготувати наказ про зняття трьох видів надбавок з першого проректора ОСОБА_1 з 01.12.2018 року, так як за період з 13.11.2018 року по теперішній час виконання особливо важливої роботи, високі досягнення у праці та складності і напруженості у роботі першого проректора ОСОБА_1 не було. У зв`язку з тим, що відміна надбавок не є зміною істотних умов праці, повідомляти першого проректора ОСОБА_1 за два місяці про скасування його надбавок не потрібно (а.с.122, т.1).
 
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не дослідив та не намагався дослідити, в чому полягало зниження якості роботи, зменшення обсягу виконуваних позивачем робіт, порушення трудової дисципліни, - не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги як підстава для скасування оскаржуваного рішення, оскільки з матеріалів справи встановлено,  що ні Колективний договір, ні Положення про надання надбавок та доплат працівникам Національної музичної академії імені П.І.Чайковського  не містить чіткого переліку критеріїв та умов запровадження надбавок:  за високі досягнення у праці,  за складність і напруженість в роботі,  за виконання особливо важливої роботи,  як і  чітких критеріїв  визначення підстав для позбавлення, зменшення або збільшення надбавок, а також не містять посилань на те, що вказані надбавки мають постійний безстроковий характер.   Навпаки, як Колективному договорі, так і в Положенні зазначено, що надбавка за виконання особливо важливої роботи встановлюється наказом ректора на строк виконання такої роботи. 
Як зазначено у службовій записці ректора Тимошенка М.О. , надбавки за високі досягнення у праці встановлюються залежно від конкретних завдань, що стоять перед відповідним органом, у разі сумлінного та якісного виконання працівником протягом певного періоду своїх посадових обов`язків, професіоналізму, компетентності, ініціативності та відсутності порушень виконавської дисципліни за наказом керівника. Надбавка за виконання особливо важливої роботи встановлюється на чітко визначений термін, тобто на період виконання цієї роботи, з метою стимулювання прискорення її виконання та підвищення якості виконуваної роботи. Надбавка за складність , напруженість в роботі встановлюється за виконання різноманітної за складом роботи, нелегкої для вирішення і виконання, що потребує уваги, зосередження, додаткових зусиль та часу.
Отже, зазначені у Положенні про надання надбавок та доплат працівникам Національної музичної академії імені П.І.Чайковського критерії носять узагальнюючий та оціночний характер, що у сукупності з п.7.6 Статуту НМАУ, яким визначені повноваження ректора Академії на застосування до працівників заходів матеріального заохочення, п.1.9 Положення, яким визначається, що надбавки  за високі досягнення у праці,  за складність і напруженість в роботі,  за виконання особливо важливої роботи носять стимулюючий характер,  свідчить про те, що право на встановлення надбавок, як і право на їх скасування належить до повноважень ректора Академії, їх встановлення не є безумовним та залежить від обсягу і якості виконання працівником своїх трудових обов`язків. 
За вищевикладених обставин видання ректором Академії  в межах своєї компетенції наказупро скасування надбавок позивачу  не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений.
Посилання позивача на те, що при переведенні на посаду першого проректора відповідачем зазначені надбавки були гарантовані йому умовами трудового договору, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в наказі № 246-к від 30.09.2016 року про переведення ОСОБА_1 , проректора з адміністративної, правової та виховної роботи,  з 01 жовтня 2016 року на посаду першого проректора не зазначено про умови оплати праці. Підставою переведення позивача на посаду першого проректора зазначено - зміна назв посад проректорів у штатному розписі Академії ( а.с. 157, т. 1).
 
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що наказ ректора Національної музичної академії ім. П.І. Чайковського № 305-к від 30.11.2018 року, яким ОСОБА_1 були скасовані  раніше встановлені надбавки за рахунок спеціального фонду оплати праці ( за складність, напруженість у роботі ; за виконання особливо важливої роботи ; за високі досягнення у праці ), був виданий у межах  компетенції керівника  та при прийнятті наказу ним не були порушені вимоги закону та діючих в Академії  Колективного договору та інших локальних нормативних актів, оскільки зазначені надбавки не мають обов`язкового характеру, рішення про їх встановлення (скасування, зменшення розміру) приймає керівник в залежності від виконання працівником трудових обов`язків, тому скасування відповідних надбавок позивачу не можна вважати зміною умов оплати праці, про яку працівник повинен бути заздалегідь попереджений.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду. 
Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, повно встановив обставини справи,  внаслідок чого дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
  Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
  Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року -  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

 Суддя  - доповідач:                                                                     Ящук Т.І. 
 
                       Судді:                                                                     Немировська О.В.
                                                                                                         
                                                                                                       Махлай Л.Д.