ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 лютого 2021 року           справа №200/4021/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Гаврищук Т.Г.
суддів:                       Геращенка І.В.
                                        Сіваченка І.В.
при секретарі судового засідання Кобець О.А.
за участю сторін по справі: 
позивач: не з`явився
відповідач: Пономарьов А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя -       Ушенко С.В.) від 09 листопада 2020 року (повний текст рішення складено 19 листопада 2020 року) у справі №200/4021/20-а за позовом Приватного акціонерного товариства «ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ  «КОНТІ» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                          ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми надмірно сплачених грошових зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 827269,05 грн. та орендної плати з юридичних осіб у сумі 281126,18 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету, та зобов`язання подати до органу Державної казначейської служби України висновок про повернення суми надмірно сплачених грошових зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб у сумі 827269,05 грн. та орендної плати з юридичних осіб у сумі 281126,18 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність щодо розгляду по суті заяви від 27.01.2020р. № 34/6 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб у сумі 827 296, 05 грн. та орендної плати з юридичних осіб у сумі      281 126, 18 грн.; зобов`язано розглянути заяву від 27.01.2020р. №34/6 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб у сумі 827 296, 05 грн. та орендної плати з юридичних осіб у сумі 281 126, 18 грн. у порядку, визначеному Податковим кодексом України, та вирішити питання про подання до органу Державної казначейської служби України висновку про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб у сумі 827 296, 05 грн. (код класифікації доходів бюджету 18010500) та орендної плати з юридичних осіб у сумі 281 126, 18 грн. (код класифікації доходів бюджету (18010600), що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь АТ «ВО «КОНТІ», з урахуванням висновків суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач не заперечує той факт, що на його адресу надходив лист позивача. Однак, під час розгляду заяви встановлено, що позивачем в порушення п. 2 наказу Міністерства фінансів України від 11.02.2019р. № 60 некоректно вказані суми та реквізити, на які перераховано кошти відповідно введених з 01.01.2020р. розрахункових рахунків, у зв`язку з чим вона не була прийнята до відпрацювання і позивачу було запропоновано подати нову заяву із зазначенням передбаченої інформації у відповідності до п. 2 наказу Міністерства фінансів України від 11.02.2019р. № 60.
На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Просив розгляд справи проводити за його відсутністю.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що приватне акціонерне товариство «Виробниче об`єднання «КОНТІ» (код ЄДРПОУ 25112243; 85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Інтернаціональна, буд. 460) зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 22.10.1997р. за № 1 266 120 0000 001435. Як платник податків знаходиться на обліку в Офісі великих платників податків ДПС з 28.10.1997р., як платник земельного податку і орендної плати за землю за неосновним місцем обліку - в Головному управлінні ДПС у Донецький області, Маріупольське управління Північної ДПІ (Ленінський район м.Донецька).
Позивач є користувачем та власником наступних земельних ділянок:
- кадастровий номер: 1410137100:00:041:0146, загальною площею 1,0924 га, розташованої за адресою: м. Донецьк, пр. Ленінський, Кіровський район (автостоянка і зона відпочинку), що підтверджується договором оренди від 27.10.2009, зареєстрованим у Донецькій міській раді 19.11.2009 за № 7/626 (а.с. 15-18);
- кадастровий номер: 1410137700:00:006:0045, загальною площею 0,0171 га, розташованої за адресою: м. Донецьк, вул. Кірова, 54, що підтверджується договором оренди від 12.08.2009, зареєстрованим у Донецькій міській раді 26.08.2009 за № 7/449 (а.с. 19-22);
- кадастровий номер: 1410137700:00:003:0026, загальною площею 0,01758 га, розташованої за адресою: м. Донецьк, пр. Ленінський, Кіровський район (благоустрій) , що підтверджується договором оренди від 22.01.2009, зареєстрованим у Донецькій міській раді 23.02.2009 за № 9/409 (а.с. 23-26);
- кадастровий номер: 1410137700:00:003:0118, загальною площею 0,9867 га, розташованої за адресою: м. Донецьк, пр. Ленінський, Кіровський район, що підтверджується договором оренди від 05.04.2006, зареєстрованим у Донецькій міській раді 06.04.2006 за № 9/206 (а.с. 27-30);
- кадастровий номер: 1410137700:00:003:0594, загальною площею 4,6715 га, розташованої за адресою: м. Донецьк, вул. Кірова, 54а , що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.11.2010, державний акт №021035800003 (а.с. 31-34).
Позивачем було подано наступні податкові декларації з плати за землю:
1) податкова декларація з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2015 рік зі сплатою щомісячного розміру орендної плати у сумі 13648,21 грн. на загальну суму 163 778,63 грн. (а.с. 35-38);
2) податкова декларація з земельного податку за 2015 рік зі сплатою щомісячного розміру податку у сумі 28 335,92 грн., на загальну суму 340 031,26 грн. (а.с. 42-44);
3) податкова декларація з орендної плати за земельні державної або комунальної власності за 2016 рік зі сплатою щомісячного розміру орендної плати у сумі 19 557,87 грн., на загальну суму 234 694,77 грн. (а.с. 39-40);
4) податкова декларація з земельного податку за 2016 рік зі сплатою щомісячного розміру податку у сумі 40 605,39 грн., на загальну суму 487 264,79 грн. (а.с.46-47).
Впродовж 2015-2017 років позивачем сплачено орендну плату за землі державної або комунальної власності та земельний податок відповідно до вищенаведених задекларованих грошових зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 63-106).
В подальшому, у 2016-2017 роках позивачем подано до податкового органу уточнюючі податкові декларації з орендної плати за землі державної або комунальної власності та земельного податку, якими зменшено розмір податкового зобов`язання минулих податкових періодів, на суму сплачених платежів відповідно до грошових зобов`язань, визначених вищенаведеними податковими деклараціями.
Позивач 27.01.2020 р. звернувся до відповідача із заявою № 34/6, якою відповідно до статті 43 Податкового кодексу України просив повернути надміру сплачені грошові зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010500) у сумі         827 296,05 грн. та орендної плати з юридичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010600) у сумі 281 126,18 грн. на відповідний розрахунковий рахунок позивача із зазначенням його банківських реквізитів (а.с. 61).
За результатами розгляду вказаної заяви відповідачем надано відповідь, оформлену листом №18105/10/05- 99-54-04 від 02.03.2020р., в якому він не заперечує факт наявності надміру сплачених сум земельного податку з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб, але повідомляє, що в порушення п. 2 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені» від 11.02.2019 № 60, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.04.2019р. за №370/33341, (далі - Порядок № 60), у заяві позивачем некоректно вказані суми та реквізити, на які перераховано кошти, відповідно введених нових рахунків з 01.01.2020р. згідно листа Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області від 20.12.2020 № 49678/10 (а.с. 62), у зв`язку з чим вона не може бути прийнята до відпрацювання.
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Судом першої інстанції позов задоволено частково, позивачем апеляційна скарга не подавалась, а тому суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
У відповідності до вимог пп. 17.1.10 п.17.1 ст.17  Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 43 Податкового кодексу України визначені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, відповідно до пункту 43.1 якої помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Згідно п.43.3 ст. 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
За приписами п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.
Відповідно до п.43.5 ст. 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019р. № 60, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 08.04.2019 за №370/33341, затверджено Порядок інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі та пені, згідно пункту 1 якого цей Порядок визначає механізм інформаційного обміну: - між ДФС, територіальними органами ДФС та Казначейством і територіальними органами Казначейства у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на ДФС; - між територіальними органами ДФС та місцевими фінансовими органами в процесі погодження електронних висновків та/або електронних повідомлень про повернення платежів, належних місцевим бюджетам, та платежів, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами.
Згідно п. 2 наказу Міністерства фінансів України від 11.02.2019 № 60 у заяві про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, платник зазначає назву помилково та/або надміру сплаченого податку, збору, платежу, його суму, дату сплати і реквізити з платіжного документа, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства), та визначає напрям(и) перерахування помилково та/або надміру сплачених коштів, що повертаються:- на поточний рахунок платника податку в установі банку;- на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно від виду бюджету;
- у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.
Додатково до заяви платник може подати копію платіжного документа, на виконання якого помилково та/або надміру сплачений платіж перераховано до бюджету.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, заява позивача щодо повернення надміру сплачених сум земельного податку від 27.01.2020 р. № 34/6 відповідає вимогам, встановленим п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України, та містить всі необхідні дані з платіжних документів, за якими кошти перераховано до бюджету, копії яких додано до заяви.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наказ Міністерства фінансів України від 11.02.2019р. № 60, на який посилається відповідач як на підставу неможливості розгляду заяви позивача про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, є підзаконним нормативно-правовим актом, а, отже, має нижчу юридичну силу ніж Податковий кодекс України, яким чітко врегульований порядок вчинення дій сторонами таких правовідносин, і він не містить інших вимог до змісту заяви і не надає повноважень ані Кабінету Міністрів України, ані будь-якому Міністерству, яке входить до його складу, на визначення окремого порядку їх врегулювання.
Положеннями п. 43.4 ст. 43 ПК України чітко визначено, що заява про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань подається платником податків до контролюючого органу у довільній формі. При цьому  вимогою до її змісту, визначеною законодавцем, є наявність звернення про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та зазначення напряму перерахування таких коштів.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що у відповідності до вимог п. 2 наказу Міністерства фінансів України від 11.02.2019р. № 60 у заяві платник зазначає реквізити з платіжного документа, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства). Тобто, положеннями наведеної норми не передбачено зазначення нових реквізитів внаслідок введення в дію нових рахунків. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.
У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі №200/4021/20-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі №200/4021/20-а - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 16 лютого 2021 року.
Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 16 лютого 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 16 лютого 2021 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                Т.Г. Гаврищук 

Судді:                                                                                          І.В. Геращенко

                                                                                                    І.В. Сіваченко