Справа № 369/11513/20                                                                                               Суддя в І-й інстанції  Хрипун С.В.
Провадження № 33/824/478/2021                                                                         Суддя в II-й інстанції  Ігнатюк О.В.

 
КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД

П О С Т А Н О В А
 
І м е н е м    У к р а ї н и
 
20 січня 2021 року                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Сороки Р.Л., іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , розглянувши справу за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.
ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, 31 серпня 2020 року, близько 11 години 36 хвилин, будучи пішоходом, по вул. Білогородська, 134, в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області, в порушення вимог п. 4.14 «а», «б», «г» ПДР України, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху раптово вийшов на проїзну частину поза пішохідним переходом та допустив зіткнення з автомобілем марки «Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого автомобіль отримав механічні, а пішохід тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів скарги вказав на те, що наявний в матеріалах справи протокол огляду місця події не містить даних про осіб, які були присутні під час проведення огляду, особи, яка його складала та не містить будь-яких підписів. Схема місця дорожньо-транспортної пригоди складена зі слів водія та не містить підписів понятих та пішохода. Наведене, на думку апелянта унеможливлювало визнання цих доказів у якості допустимих. Апелянт вказав на неправдивість пояснень водія ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , які спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом із якого вбачається порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху, що призвело до наслідків у виді наїзду на пішохода, а гальмування останнім було застосоване після наїзду. На думку ОСОБА_1 , суд безпідставно не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_4 та його пояснення з приводу обстановки на місці події, які свідчать про беззаперечну вину водія ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді. ОСОБА_1 заперечував факт переходу проїзної частини за межами пішохідного переходу. Просив постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Сороки Р.Л., які апеляційну скаргу підтримали, підтвердили доводи цієї апеляційної скарги і просили її задовольнити;
іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги у зв`язку із її необґрунтованістю, постанову суду вважав законною та обґрунтованою, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки судді місцевого суду про доведеність винності пішохода ОСОБА_1 у порушенні вимог п/п «а», «б», «г» п.4.14 ПДР України, яке проявилось у його раптовому виході на проїзну частину дороги, яка має по дві смуги руху у кожному напрямку, поза межами пішохідного переходу, що призвело до наїзду транспортного засобу на пішохода внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а пішохід - тілесні ушкодження стверджуються зібраними у справі доказами.
Так водій автомобіля ОСОБА_2 пояснив, що пішохід раптово вийшов на проїзну частину дороги між двома пішохідними переходами. ОСОБА_2 вжив заходів для уникнення наїзду на пішоході шляхом застосування екстреного гальмування, однак запобігти наїзду не вдалося.
Із пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що він рухався на автомобілі ВАЗ-2106 за автомобілем «Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_1 у лівій крайній смузі руху на вул. Білогородській м. Боярка. Раптово між двома пішохідними переходами на проїзну частину дороги з правої сторони вийшов пішохід, не доходячи до суцільної смуги пішохід пришвидшився у зв`язку із чим автомобіль «Fiat Doblo» здійснив на цього пішохода наїзд.
Відповідно до схеми місця ДТП, наїзд на пішохода ОСОБА_1 відбувся між двома пішохідними  переходами, на віддалі 12,9 м до ближчого пішохідного переходу розташованого попереду місця зіткнення. На схемі місця ДТП нанесені сліди гальмування автомобіля «Fiat Doblo», які розпочинаються із місця, яке учасники судового розгляду називають «старий пішохідний перехід».
Із наданих фотоматеріалів вбачається, що місце наїзду на пішохода розташоване між двома пішохідними переходами, визначеними горизонтальною розміткою двох кольорів
Із відеозапису, зробленого за допомогою зовнішньої камери спостереження, розташованої на одному із будинків поблизу місця ДТП вбачається, що особа худорлявої статури здійснює перехід проїзної частини дороги поза межами розташованих пішохідних переходів. Розташування припаркованих транспортних засобів із лівої сторони по напрямку руху зазначеної особи у порівнянні із схемою місця ДТП, на якому зображені залишки «старого пішохідного переходу» та у порівнянні із наявними у справі фотографіями місця, де сталася ДТП, дає підстави стверджувати про те, що указана вище особа здійснювала перетинання проїзної частини дороги поза межами і «старого пішохідного переходу». Місце перетинання пішохідом проїзної частини дороги та характер руху пішохіда указує на невідповідність дій указаної особи вимогам п/п «а», «б», «г» п.4.14 ПДР України. Те, що зображена на зазначеному вище відеозаписі особа є ОСОБА_1 , його дій, що зафіксовані на відеозаписі є діями, які передували наїзду на нього, час та місце вчинення цих дій відповідають тим, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, учасниками судового розгляду не оспорюються.
Врахувавши наведені вище докази суддя місцевого суду дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на законних підставах наклав на нього стягнення в межах санкції цієї статті, належним чином мотивувавши своє рішення.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого суддею рішення.
Посилання апелянта на те, що він переходив проїзну частину дороги по старому пішохідному переходу спростовується зазначеним вище відеозаписом, який у поєднанні із схемою місця ДТП та фотоматеріалами місця ДТП дає безумовні підстави стверджувати те, що перехід проїзної частини дороги здійснювався поза межами пішохідних переходів: як діючих, так і «старого».  Щодо пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , то суд не вбачає суперечностей у поясненнях цих осіб та невідповідності їхніх пояснень відеозапису події, який міститься у матеріалах справи. На думку суду, зазначений відеозапис повністю підтверджує пояснення як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_3 щодо обставин та розвитку ДТП. Жодних суперечностей у схемі ДТП суд не вбачає враховуючи при цьому те, що місце наїзду на пішохіда, яке указане водієм ОСОБА_2 , співпадає із місцем осипу скла та бруду, що указує на вірність визначення цього місця, яке перебуває поза межами пішохідних переходів. Суд звертає увагу і на те, що схема місця ДТП перебуває у відповідності із наявною у матеріалах справи фотографією автомобіля «Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_1 , в частині розташування цього автомобіля на проїзній частині дороги по відношенню до місця знаходження «старого пішохідного переходу». 
Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та відсутність підстав для її задоволення. 
Постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не знаходить, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                        Ігнатюк О.В.