Постанова
Іменем України
 
13 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 199/550/20
провадження № 61-8404св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Комунальний заклад «Стоматологічна клініка № 3» Дніпровської міської ради,
третя особа - Департамент охорони здоров`я населення Дніпровської міської ради,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2020 року у складі судді Якименко Л. Г. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року у складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Свистунової О. В., Єлізаренко І. А., 
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до Комунального закладу «Стоматологічна поліклініка № 3» Дніпровської міської ради (далі - КЗ «Стоматологічна поліклініка № 3»), третя особа - Департамент охорони здоров`я населення Дніпровської міської ради, про визнання бездіяльності незаконною, скасування рішення комісії із соціального страхування, зобов`язання вжити заходи щодо надання фінансування для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності.
Позов мотивований тим, що з 11 серпня 2017 року по 28 лютого 2019 року позивач працювала на посаді виконуючого обов`язки головного лікаря Комунального закладу «Стоматологічна поліклініка № 3». Контракт з нею укладено не було. Протягом зазначеного часу її 13 разів приймали на роботу на одну й ту ж саму посаду строком від 1 до 2 місяців та звільняли на підставі  пункту 2 статті 36 КЗпП України. 
28 лютого 2019 року позивача було звільнено з посади виконуючого обов`язки головного лікаря КЗ «Стоматологічна поліклініка № 3» згідно пункту 2 статті 36 КЗпП України на підставі наказу Департаменту охорони здоров`я населення Дніпровської міської ради «Про звільнення ОСОБА_1 » від 28 лютого 2019 року № 55-о.
На момент звільнення позивач перебувала на лікарняному.
Відповідач не оплатив листи непрацездатності та не подав заявку-розрахунок до Фонду соціального страхування України для здійснення Фондом фінансування оплати листів непрацездатності.
Позивач не погоджується з висновком комісії із соціального страхування КЗ «Стоматологічна поліклініка № 3» від 30 серпня 2019 року щодо порушення позивачем режиму при відвідуванні медичного закладу, а саме: несвоєчасне відвідування лікаря 03 березня 2020 року. Як вбачається з наданих позивачу листків непрацездатності жодних відміток лікаря про порушення режиму не міститься.
Просила визнати бездіяльність відповідача незаконною та зобов`язати вжити заходи щодо оплати лікарняного у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю;
скасувати рішення комісії із соціального страхування КЗ «Стоматологічна поліклініка № 3» від 30 серпня 2019 року (протокол комісії за № 11) про неприйняття до оплати листків непрацездатності;
зобов`язати КЗ «Стоматологічна поліклініка № 3» оформити та подати до Фонду соціального страхування України заяву-розрахунок щодо надання фінансування для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності за листками непрацездатності від 27 лютого 2019 року серія АДС № 59388, від 04 березня 2019 року серія  АДС № 574508, від 07 березня 2019 року серія АДС №152452.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2020 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року, відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження за позовною заявою до КЗ «Стоматологічна поліклініка № 3», третя особа Департамент охорони здоров`я населення Дніпровської міської ради, про визнання бездіяльності та зобов`язання вжити заходи щодо оплати листків непрацездатності.
Судові рішення мотивовані тим, що спір у даній справі стосується оскарження рішення комісії із соціального страхування КЗ «Стоматологічна поліклініка № 3» Дніпровської міської ради, є публічно-правовим та має розглядатися за правилами адміністративного судочинства. У спірних правовідносинах відповідачем є КЗ «Стоматологічна поліклініка №3» Дніпровської міської ради в особі комісії із соціального страхування, яка діє у межах та у порядку, встановленому Положенням, наділена повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем її права на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності і мають обов`язковий характер для інших суб`єктів владних повноважень.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У травні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтована тим, що спору між позивачем та Фондом соціального страхування України в Дніпропетровській області немає. Справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Посилання судів на постанови Великої Палати Верховного Суду від  04 квітня 2018 року у справі № 280/1539/15-ц (провадження № 14-87цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 490/9823/16-ц (провадження № 14-509цс18), від 26 червня 2019 року у справі № 201/11696/18 (провадження № 14-258цс19) вважає помилковим, так як у зазначених справах та справі, яка розглядається, різні предмети позову.
Позиція інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду від учасників справи не надходив. 
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження відмовлено, відкрито касаційне провадження у справі № 199/550/20, витребувано справу з суду першої інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені  частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права). 
22 червня 2020 року матеріали цивільної справи № 199/550/20 надійшли до Верховного Суду та передані судді-доповідачу.
Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2020 року справу призначено до судового розгляду. 
Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2020 року передано справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки оскаржуване судове рішення містить доводи щодо порушення правил предметної юрисдикції.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року справу за позовом  ОСОБА_1 до КЗ «Стоматологічна поліклініка № 3» Дніпровської міської ради, третя особа - Департамент охорони здоров`я населення Дніпровської міської ради, про визнання бездіяльності незаконною, скасування рішення комісії із соціального страхування, зобов`язання вжити заходи щодо надання фінансування для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року повернуто на розгляд відповідній колегії Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Ухвала Великої Палати Верховного Суду мотивована тим, що заявник посилаючись на оскарження судових рішень з підстав порушення судами правил юрисдикції не обґрунтував таке порушення наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову в подібних правовідносинах. Таким чином, не було дотримано умов передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачених частиною шостою статті 403 ЦПК України.
26 листопада 2020 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 04 червня 2020 року вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).
Фактичні обставини 
Встановлено, що з 11 серпня 2017 року до 28 лютого 2019 року позивач працювала на посаді виконуючого обов`язки головного лікаря поліклініки. Протягом цього часу її 13 разів приймали на роботу на одну й ту саму посаду строком від 1 до 2 місяців і звільняли на підставі пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України.
На момент звільнення позивач була тимчасово непрацездатною, що підтверджує відповідний листок непрацездатності. Поліклініка не оплатила перші п`ять днів періоду тимчасової непрацездатності та не подала до Фонду соціального страхування України заявку-розрахунок для оплати Фондом інших днів такого періоду.
30 серпня 2019 року комісія із соціального страхування поліклініки склала висновок про порушення позивачем режиму при відвідуванні медичного закладу, а саме: несвоєчасне відвідування лікаря 3 березня 2019 року. 
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
Статтею 253 КЗпП України передбачено, що особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.
Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи.
Згідно з частиною третьою статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.
Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.
Відповідно до частин першої та другої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.
Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.
Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що виплаті роботодавцем допомоги по тимчасовій непрацездатності передує комплекс дій, у тому числі прийняття комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. 
Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, із цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
У справі, що переглядається, позивач оскаржує невиплату роботодавцем передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виплат у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності та рішення комісії із соціального страхування КЗ «Стоматологічна поліклініка № 3» Дніпровської міської ради про відмову у прийнятті листів непрацездатності. Тобто підставою для звернення до суду стало порушення відповідачем вимог КЗпП України, Законів України «Про оплату праці» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Отже, цей спір про право цивільне, тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Посилання судів першої та апеляційної інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду необґрунтовані, оскільки вони зроблені за іншого суб`єктного складу учасників справи та різних фактичних обставин.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та направлення справи для вирішення питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції.
Керуючись статями 400, 409, 411, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року скасувати.
Передати справу № 199/555/20 до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2020 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року втрачають законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    В. І. Крат
 
Судді:                                                                             Н. О. Антоненко 
 
І. О. Дундар
 
                                                                                       Є. В. Краснощоков
 
                                                                                       М. М. Русинчук