ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року	Львів	Справа № 140/5265/20 пров. № А/857/11313/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                              Обрізко І.М., 
суддів                                                                                  Іщук Л.П., Онишкевича Т.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу комунального підприємства «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року, прийняте суддею Мачульським В.В. у місті Луцьку у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

                                                            встановив:

ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся з адміністративним позовом до комунального підприємства «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради (надалі - КП «Володимир-Волинськтеплоенерго», відповідач) про визнання протиправними дій щодо ненадання інформації на депутатське звернення та зобов`язання КП «Володимир-Волинськтеплоенерго» надати інформацію, що запитувалась згідно депутатських звернень № ск24 від 24.12.2019 року, № ск25 від 24.12.2019 року та № ск26 від 24.12.2019 року.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що комунальні підприємства створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а тому всі прибутки, які отримано комунальними підприємствами від своєї діяльності є також власністю територіальної громади, тобто є бюджетними коштами (комунальним майном). Отже, з урахуванням приписів Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувана позивачем інформація є публічною, тобто такою, що створена під час діяльності органу місцевого самоврядування та стосується розпорядження державним чи комунальним майна, відтак не може бути обмежена. 
КП «Володимир-Волинськтеплоенерго» є розпорядником інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, а відповідно до пункту 5 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до вказаної інформації.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, КП «Володимир-Волинськтеплоенерго» подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п.7.4. Статуту КП «Володимир-Волинськтеплоенерго» джерелом коштів на оплату праці працівників підприємства є частина доходу, одержаного в результаті його господарської діяльності. Отже, джерело заробітної плати працівників підприємства є власні кошти, а не доходи і прибутки, отримані в результаті самостійної госпрозрахункової діяльності, які не є бюджетні кошти і не прибутки.
Інформація про заробітну плату працівників комунальної сфери, джерелом якої не є бюджетні кошти, як правило, є конфіденційною інформацією.
Звертає увагу на те, що народні депутати, депутати місцевих рад при виконанні ними депутатських повноважень не можуть бути суб`єктами відносин у сфері доступу  до публічної інформації, а тому до відносин зі збирання ними інформації  необхідно застосовувати Закон України «Про статус депутатів місцевих рад», а не законодавство про доступ до публічної інформації.
Вказує на те, що суд першої інстанції помилково покликався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.05.2020 року у справі №813/2793/18.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
ОСОБА_1  у відзиві на апеляційну скаргу звертає увагу на те, що КП «Володимир-Волинськтеплоенерго» створено та діє на основі комунального майна, та отримані доходи є майном, що перебуває у комунальній власності, яке належить територіальній громаді м. Володимир – Волинського та перебуває у КП «Володимир-Волинськтеплоенерго» на праві господарського відання. За рахунок цих коштів працівники отримують заробітну плату, а тому відповідно до ч.5 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розмір заробітної плати.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 4 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є депутатом VII скликання Володимир-Волинської міської ради Волинської області, що підтверджується посвідченням яке видане 09.11.2015 року (а.с.10).

26.12.2019  року за вх. №751, №752 та №753 позивач подав до міського голови Володимир-Волинської міської ради Саганюка П.Д. три депутатські звернення за №№ ск24, ск25, ск26 від 24.12.2019 року, в яких просив надати інформацію про суми нарахованої заробітної плати з розшифровкою за видами виплат (інші виплати заохочувального характеру) працівників КП «Володимир-Волинськтеплоенерго» за період 2017 року, 2018 року, 2019 року і по даний час (а.с.11-13).
КП «Володимир-Волинськтеплоенерго» листом №533/02-15 від 23.01.2020 року, повідомило ОСОБА_1 про відмову в отриманні запитуваної інформації, з мотивів віднесення її до конфіденційної інформації відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про доступ до публічної інформації». Також в листі, зазначено, що працівники підприємства не надали згоди на доступ до інформації, яка є обмеженою фізичною особою (а.с.14).
29.01.2020 року позивач вважаючи дану відповідь незаконною звернувся із депутатським зверненням за №ск36 від 29.01.2020 року до міського голови з проханням вжити належні заходи щодо зобов`язання директора КП «Володимир-Волинськтеплоенерго» надати у найкоротші строки інформацію, яку він просив у своїх депутатських зверненнях за №№ ск24, ск25, ск26 від 24.12.2019 року (а.с.15-16).
Листом №227/02-15/2-20 від 26.02.2020 року КП «Володимир-Волинськтеплоенерго», повідомило позивача, що на його звернення підприємством надана відповідь від 23.01.2020 року за №533/02-15.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).
Відповідно до ч. 11 ст. 49 Закону № 280/97-ВР повноваження депутатів, порядок організації і гарантії депутатської діяльності визначаються Конституцією України, цим Законом, законом про статус депутата, іншими законами.
Зокрема, згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11 липня 2002 року № 93-ІV (далі - Закон № 93-ІV) при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання.
Депутатське звернення, у розумінні ч. 1 ст. 13 Закону № 93-ІV це - викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції.
Отже, виходячи зі змісту вищезазначених правових норм, під депутатською діяльністю слід розуміти діяльність депутата, пов`язаної з реалізацією наданих йому Конституцією та Законами України прав та виконанням обов`язків, спрямованих на представництво інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу, який зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.
 Відтак, депутатське звернення, має стосуватись вищезазначених питань, пов`язаних з депутатською діяльністю та розглядається у строк та в порядку, встановленому Законом № 93-ІV.
Зазначений вище висновок апеляційного суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі № 664/2629/16-а.
Згідно з постановою Пленуму Вищого адміністративного суду № 11 від 30 вересня 2013 року «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України № 2939-VI від 13 січня 2011 «Про доступ до публічної інформації» у відносинах, пов`язаних із забезпеченням права на доступ до публічної інформації, конфіденційна інформація повинна визначатися відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Відповідно до п.7.4 Статуту КП «Володимир-Волинськтеплоенерго» джерелом коштів на оплату праці працівників підприємства є частина доходу, одержаного в результаті його господарської діяльності.
Згідно з п.6.1. Статуту майно підприємства належить до комунальної власності територіальної громади м. Володимир – Волинського і закріплюється за підприємством на праві господарського відання.
Верховний Суд у постанові від 22 жовтня 2019 року у справі №351/872/16-а констатував, що інформація про осіб, котрі одержали державне та комунальне майно у власність чи користування, про розмір оплати праці та інших виплат з бюджетів усіх рівнів, не є інформацією з обмеженим доступом.
Судом встановлено, що  звернення позивача стосувались оплати праці працівників відповідача.
Обмеження щодо наведеної інформації може бути застосоване у випадку, передбаченому частиною другою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» і лише з мотивів попередження шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.
Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» посадові особи місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, на звернення депутата місцевої ради надають йому довідкові матеріали та іншу інформацію, необхідні для здійснення депутатських повноважень.
В свою чергу, чинним законодавством не встановлено вичерпного переліку відповідної інформації, необхідної для здійснення депутатом своїх повноважень, як і не встановлено будь-яких обмежень щодо інформації, яка не може надаватись депутату місцевої ради на його звернення.
При цьому, Законом № 93-IV не передбачено обов`язку депутата зазначати у своєму зверненні мету отримання відповідної інформації, як і не передбачено обов`язку щодо подання депутатського запиту після отримання відмови на подане депутатське звернення.
Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20 жовтня 2020 року у справі №504/1824/17.
Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, не спростовані відповідачем, отже, позов підлягає до задоволення шляхом прийняття рішення про визнати неправомірними дії КП  «Володимир-Волинськтеплоенерго» щодо ненадання ОСОБА_1 інформації за депутатськими зверненнями за №№ ск24, ск25, ск26 від 24.12.2019 року.
Однак суд першої інстанції замість Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» помилково застосував до спірних відносин Закон України «Про доступ до публічної інформації».
Враховуючи те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не допустив порушення норм процесуального права, а неправильне застосування норм матеріального права не призвело до ухвалення неправильного судового рішення по суті, вказане судове рішення слід змінити в мотивувальній частині, а в іншій частині - залишити без змін. 

Судові витрати розподілу не підлягають, виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                             постановив:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради задовольнити частково. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі №140/5265/20 змінити в мотивувальній частині, а в іншій частині - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 21.01.2021 року.