ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/4046/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О. 
за участю: 
                    представника позивача: Голікової Г.В.,
                    представника відповідача: Большакова К.О.,
          розглянувши у відкритому судовому засіданні   в місті Дніпро  апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області  
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду   від 05 жовтня 2020 року, (суддя суду першої інстанції Прасов О.О.), прийняту у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя, повне судове рішення складене 16.10.2020 року, в адміністративній справі №280/4046/20  за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НЕТ-СТРОЙ ГРУП»  до  Головного управління ДПС у Запорізькій області  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, - 
в с т а н о в и в :
          18 червня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «НЕТ-СТРОЙ ГРУП» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати: 1) податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 за №0000280502, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі: податкове зобов`язання - 504673,00 грн. та штрафні санкції - 126168,25 грн., в частині: податкове зобов`язання - 471392,08 грн. та штрафні санкції - 117848,01 грн.; 2) податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 за №0000260502, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі: податкове зобов`язання - 469624,00 грн. та штрафні санкції - 117406,00 грн. в повному обсязі; 3) податкове повідомлення-рішення від 15.01.2020 за №0001223306, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, у зв`язку із чим збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 5059,04 грн. в частині 4311,81 грн.; 4) податкове повідомлення-рішення від 15.01.2020 за №0001243306, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, у зв`язку із чим збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, на загальну суму 657,39 грн. в частині 401,16 грн.
В обґрунтування позовних вимог щодо заниження доходу від будь-якої діяльності на загальну суму 2   348   118.00 грн. та податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету  на загальну суму 469   624.00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «АСТРА-ДІЛЛ», ТОВ «АЛДВІС» та ТОВ «АЛЕМРОБ» у зв`язку з встановленням ГУ ДПС відсутності реальності здійснення господарських операцій позивач зазначає, що господарські відносини з контрагентами позивача мали характер реального настання наслідків ним обумовлених, що повністю підтверджується обсягом наданих документів первинного бухгалтерського обліку. Пояснення посадових осіб зазначених контрагентів з приводу заперечення дійсності господарських відносин між ними та позивачем, позивач вважає неналежним доказом   порушення ним норм податкового законодавства, оскільки вказані пояснення відібрані слідчим органом ДПС не в рамках кримінального провадження, а під час опрацювання підприємства, при цьому жодних кримінальних проваджень та вироків по ним  у відношенні позивача чи його контрагентів не існує. Щодо задекларованих та встановлених у ході перевірки показників Звіту про фінансові результати  (звіт про фінансовий дохід) за 2017 рік позивач зазначає, що у зв`язку із допущенням описки в абз. 2  п. 3.2 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» пп. 3.1.1 п. 3.1.1.1 розділу ІІІ Акта перевірки викладено у новій редакції. Однак, податковий кодекс, а також порядок оформлення результатів перевірки не передбачають можливість виправлення описок акту перевірки шляхом внесення нових редакцій до акту перевірки. Позивач зазначає, що допущена при перевірці ГУ ДПС арифметична помилка на загальну суму 271000 грн. призвела до збільшення розміру об`єкта оподаткування податком на прибуток  у сумі 48780.00 грн. та донарахування штрафних санкцій у податковому повідомленні-рішенні від 13.01.2020 року №0000280502 у сумі 12195.00 грн.. Щодо несвоєчасного перерахування податку на доходи з фізичних осіб та військового збору, позивач зазначає, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2019 року було накладено арешт на рахунки позивача у банках. В подальшому, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.09.2019 року скасовано арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду від 14.08.2019 року. Таким чином, в період з 19.08.2019 року до моменту фактичного зняття арешту з рахунків позивача, ТОВ «НЕТ-СТРОЙ ГРУП»  був позбавлений можливості сплатити ПДФО та військовий збір, відтак несвоєчасна оплата вказаних платежів мала місце з причин незалежних від позивача. Також, позивач зазначає, що відповідачем було неправомірно визначено розмірі ставки штрафних санкцій за несвоєчасне проведення платежів, з огляду на відсутність повторного порушення обов`язку по сплаті обов`язкових платежів протягом року. 
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року позовну заяву задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 13.01.2020 за №0000260502, яким Товариству з обмеженою відповідальністю “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” збільшено грошове зобов`язання по податку на додану вартість на суму 587030 грн. 00 коп., з яких: 469624 грн. 00 коп. – за податковими зобов`язаннями; 117406 грн. 00 коп. – за штрафними (фінансовими) санкціями.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області  від 13.01.2020 за №0000280502 у частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” грошового зобов`язання по податку на прибуток підприємства на суму 589240 грн. 09 коп., з яких: 471392 грн. 08 коп. – за податковими зобов`язаннями; 117848 грн. 01 коп.– за штрафними (фінансовими) санкціями.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області  від 15.01.2020 за №0001223306 у частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю “НЕТ-СТРОЙ ГРУП”  грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 4311 грн. 81 коп., з яких: 00 грн. 00 коп. – за податковими зобов`язаннями; 4311 грн. 81 коп. – за штрафними (фінансовими) санкціями.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області  від 15.01.2020 за №0001243306 у частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” (69095, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Гоголя, буд.124, офіс 3; код ЄДРПОУ 41074388) грошового зобов`язання по військовому збору на суму 401 грн. 16 коп., з яких: 00 грн. 00 коп. – за податковими зобов`язаннями; 401 грн. 16 коп. – за штрафними (фінансовими) санкціями.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.
          Апеляційна скарга обґрунтована наступним, щодо заниження доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) на загальну суму 2348118,00 грн. та податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету (р.18) на загальну суму 469624,00 грн. по взаємовідносинам позивача з ТОВ “АСТРА-ДІЛЛ” (код ЄДРПОУ 41047113), ТОВ “АЛДАВІС” та ТОВ “АЛЕМРОБ” (код ЄДРПОУ 41207231), то контролюючим органом встановлено відсутність реальності здійснення господарських операцій. Крім того, в порушення вимог  Податкового кодексу України ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” завищено суму собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) Звіту про фінансові результати (Форма №2) на загальну суму 121511,00 грн. Також, ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” завищено суму собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) Звіту про фінансові результати (Форма №2) на загальну суму 63383,00 грн. Крім того, проведеною перевіркою встановлено, що на порушення вимог Податкового кодексу України ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” у перевіряємому періоді несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 2988,94 грн.. Крім того, підприємством допущено порушення вимог пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 29927,01 грн., із заробітної плати за серпень 2019 року. Строк сплати - 30.09.2019, фактично підприємством сума податку перерахована лише 02.10.2019. Також, перевіркою встановлено, що ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” у перевіряємому періоді несвоєчасно перераховано до бюджету військового збору у сумі 333,70 грн.. Крім того, підприємством допущено несвоєчасне перераховання до бюджету військового збору у сумі 2493,88 грн., із заробітної плати за серпень 2019 року. Вище наведені порушення, належним чином встановлені в акті перевірки, стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень – рішень, які на думку відповідача, є законними та обґрунтованими, прийнятими із дотриманням вимог норм матеріального права, підстави для їх скасування – відсутні. 
Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилаючись на доводи адміністративного позову, просить суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Від відповідача також надійшло клопотання про залишення адміністративного позову ТОВ «НЕТ-СТРОЙ ГРУП» без розгляду, в клопотанні відповідач посилається на практику Верховного Суду, викладену в адміністративній справі №500/2486/19. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДПС у Запорізькій області у період з 11.11.2019 по 06.12.2019 проведено планову документальну виїзну перевірку ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” за період діяльності з 10.01.2017 по 30.09.2019 з метою перевірки питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та з 10.01.2017 по 30.09.2019 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено Акт №138/08-01-05-02/41074388 від 13.12.2019 (надалі – Акт перевірки №138/08-01-05-02/41074388 від 13.12.2019) (т.1, а.с.26-58).
У Висновку Акту перевірки №138/08-01-05-02/41074388 від 13.12.2019 зазначено: “Перевіркою встановлено порушення ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП”:  1) пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України … ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” (код ЄДРПОУ 41074388) занижено до сплати податкові зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 504673,00 грн., у т.ч. за відповідні податкові періоди: - 2017 рік у сумі 70576,00 грн,; - перший квартал 2018 - 422685,00 грн.; - півріччя 2018 - 422601,00 грн.; - три квартали 2018 - 422575,00 грн.; - 2018 рік у сумі 434097,00 грн. 2) п.198.1, п.198.2, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України … в результаті чого ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” (код ЄДРПОУ 41074388) встановлено заниження суми податку на додану вартість що підлягає сплаті до бюджету (р. 18) на загальну суму 469624,00 грн., у т.ч. за відповідні періоди: лютий 2018 року - 51659,00 грн.; березень 2018 року - 340474,00 грн.; квітень 2018 року - 77491,00 грн. … 7) пп.168.1.5 п.168.1, пп.168.4.1 п.168.4 ст.168 Податкового кодексу України …, підприємством несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 29927,01 грн.; пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України …, підприємством несвоєчасно перераховано за 2017 рік - 2019 рік до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 2988,94 грн. … 12) пп.168.1.5 п.168.1, пп.168.4.1 п.168.4 ст.168 Податкового кодексу України …, підприємством несвоєчасно перераховано до бюджету військового збору у сумі 2493,88 грн. 13) пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України …, підприємством несвоєчасно перераховано за 2017 рік - 2019 рік до бюджету військового збору у сумі 333,70 грн. …”.
Результатом розгляду відповідачем висновку Акту перевірки №138/08-01-05-02/41074388 від 13.12.2019 стало винесення відносно ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП”:
1)          податкового повідомлення-рішення №0000280502 від 13.01.2020, яким збільшено грошове зобов`язання по податку на прибуток підприємства на суму 630841,25 грн., з яких: 504673,00 грн. – за податковими зобов`язаннями; 126168,25 грн. – за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.124-125);
2)          податкового повідомлення-рішення №0000260502 від 13.01.2020, яким збільшено грошове зобов`язання по податку на додану вартість на суму 587030,00 грн., з яких: 469624,00 грн. – за податковими зобов`язаннями; 117406,00 грн. – за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.127-128);
3)          податкового повідомлення-рішення №0001223306 від 15.01.2020, яким збільшено грошове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 5059,04 грн., з яких: 00,00 грн. – за податковими зобов`язаннями; 5059,04 грн. – за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.130-131);
4)          податкового повідомлення-рішення №0001243306 від 15.01.2020, яким збільшено грошове зобов`язання по військовому збору на суму 657,39 грн., з яких: 144,00 грн. – за податковими зобов`язаннями; 513,39 грн. – за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.132-133).
Водночас, позивач просить частково визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.01.2020 за №0000280502 та від 15.01.2020 за №0001223306, №0001243306. Зокрема -
1)          податкове повідомлення-рішення №0000280502 від 13.01.2020, у частині збільшення грошового зобов`язання по податку на прибуток підприємства на суму 589240,09 грн., з яких: 471392,08 грн. – за податковими зобов`язаннями; 117848,01 грн. – за штрафними (фінансовими) санкціями;
2)          податкового повідомлення-рішення №0001223306 від 15.01.2020 у частині збільшення грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 4311,81 грн., з яких: 00,00 грн. – за податковими зобов`язаннями; 4311,81 грн. – за штрафними (фінансовими) санкціями;
3)          податкового повідомлення-рішення №0001243306 від 15.01.2020, у частині збільшення грошового зобов`язання по військовому збору на суму 401,16 грн., з яких: 00,00 грн. – за податковими зобов`язаннями; 401,16 грн. – за штрафними (фінансовими) санкціями.
Податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 за №0000260502 позивач просить визнати протиправним та скасувати у повному обсязі.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом було необґрунтовано прийнято оскаржувані податкове повідомлення – рішення, в частині що оскаржує позивач, відтак достатніми є підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «НЕТ-СТРОЙ ГРУП».
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими рішеннями суду першої інстанції з огляду на наступне.
Надаючи юридичну оцінку податковому повідомленню-рішенню №0000260502 від 13.01.2020, яким збільшено грошове зобов`язання по податку на додану вартість, та податковому повідомленню-рішенню №0000280502 від 13.01.2020, яким збільшено грошове зобов`язання по податку на прибуток підприємства, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.
Пунктом    138.2    статті    138 Податкового кодексу України    визначено: витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.
Відповідно до п.187.1    ст.187 Податкового кодексу України    датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
          Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою   пунктом 193.1   статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
-          придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
-          придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
-          ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: 
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; 
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. 
У відповідності  з п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. 
Відповідно до п.    198.6    ст.    198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом    201.11    статті    201цього    Кодексу.
У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними в абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього    Кодексу.
Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Так, у періоді, що перевірявся позивач мав господарські відносини з ТОВ «АСТРА – ДІЛЛ», ТОВ «АЛДАВІС», ТОВ «АЛЕМРОБ».
На  обґрунтування реальності господарських операцій у лютому 2018 року з ТОВ “АСТРА-ДІЛЛ” (код ЄДРПОУ 41047113) позивачем надано до суду: Договір поставки №31/18-01 від 30.01.2018 (т.1, а.с.149-152); Рахунки на оплату №67 від 01.02.2018, №68 від 01.02.2018 (т.1, а.с.153, 155); Видаткові накладні №67 від 01.02.2018, №68 від 01.02.2018 (т.1, а.с.154, 156); Товарно-транспортну накладну №40 від 01.02.2018 (т.1, а.с.157); Договір відступлення права вимоги №19-3/17 від 22.03.2018 (т.1, а.с.158); Податкові накладні №67 від 01.02.2018, №68 від 01.02.2018 (т.1, а.с.159-162).
Відповідачем не надано до суду Товарно-транспортну накладну №40 від 01.08.2018, про яку зазначено на сторінці 7 Акту перевірки №138/08-01-05-02/41074388 від 13.12.2019.
          Водночас, у матеріалах справи перебуває Товарно-транспортна накладна №40 від 01.02.2018 (т.1, а.с.157), якою підтверджено факт перевезення товару.
На обґрунтування реальності господарських операцій у лютому 2018 року з ТОВ “АЛДАВІС” (код ЄДРПОУ 41051030) позивачем надано до суду: Договір поставки №1-8 від 31.01.2018 (т.1, а.с.163-166); Рахунки на оплату №57 від 01.02.2018, №58 від 01.02.2018 (т.1, а.с.167, 169); Видаткові накладні №57 від 01.02.2018, №58 від 01.02.2018 (т.1, а.с.168, 170); Товарно-транспортну накладну №14 від 01.02.2018 (т.1, а.с.171); Платіжне доручення №380 від 28.02.2018 (т.1, а.с.172); Договір відступлення права вимоги №2 від 22.03.2018 (т.1, а.с.173); Податкові накладні №57 від 01.02.2018, №58 від 01.02.2018 (т.1, а.с.174-177).
На  обґрунтування реальності господарських операцій у лютому 2018 року з ТОВ “АЛЕМРОБ” (код ЄДРПОУ 41207231) позивачем надано до суду: Договір поставки №18/01 від 31.01.2018 (т.1, а.с.178-181); Рахунок на оплату №4 від 16.02.2018 (т.1, а.с.182); Видаткову накладну №4 від 16.02.2018 (т.1, а.с.183); Товарно-транспортну накладну №4 від 16.02.2018 (т.1, а.с.184); Договір відступлення права вимоги №3/19 від 22.03.2018 (т.1, а.с.185); Податкову накладну №4 від 16.02.2018 (т.1, а.с.186).
На підтвердження факту використання придбаного  товару у власній господарській діяльності позивачем до матеріалів справи долучено складені належним чином первинні документи бухгалтерського обліку.
Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. 
          У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
Облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення). 
Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій,  первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обов`язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу  про заниження позивачем ПДВ, сплачених в ціні товару, поставленого на адресу позивача.
          Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під час проведення перевірки, податковим органом зазначено про порушення позивачем вимог податкового законодавства  з огляду на аналіз податкової інформації про відсутність у контрагента позивача трудових ресурсів, не підтвердження походження товару.
          Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки відповідача необґрунтованими з огляду на наступне.
Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов`язаннями.
Так, Рішенням Європейського суду з прав людини у справах І ““Булвес” АД проти Болгарії” (2009 рік, заява № 3991/03) і “Бізнес Супорт Центр проти Болгарії” (2010 рік, заява № 6689/03), у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.
Аналогічна правова позиція викладена і у п.38 рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі “Інтерсплав проти України” (2007 рік, заява №803/02), а саме: “… коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань”.
Відтак, наявність у податкового органу інформації, яка може свідчити про порушення третіми особами податкової дисципліни, не може вказувати на відсутність у позивача права на формування податкового кредиту, за відсутності у податкового органу доказів участі платника в таких зловживаннях.
Фіктивність господарських операцій може бути встановлена лише судом. 
          Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених      статтею 78      цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не надано доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання операцій з поставки товару, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтвердили несумлінність позивача як платника податків.
Посилання податкового органу на пояснення посадових осіб контрагентів позивача з приводу не здійснення господарських відносин з ТОВ «НЕТ – СТРОЙ ГРУП» суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вказані пояснення отримані співробітниками оперативного управління ГУ ДФС у Запорізькій області не в рамках кримінального провадження, а під час опрацювання податкової інформації,  а особи, які надавали пояснення, не були попереджені про кримінальну відповідальність, що підтверджується копіями пояснень, наявних в матеріалах справи. 
Як зазначив Верховний Суд в постанові від 27.03.2018 року по справі № 816/809/17, відповідно до ч. 6   ст. 78 КАС України   вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як свідчать встановлені обставини справи, вирок відносно контрагентів позивача, в якому було б надано оцінку господарським відносинам позивача та його контрагентів або  поясненням посадових осіб контрагентів, вказане зумовлює безпідставність наведених доводів відповідача про відсутність реального характеру настання наслідків, обумовлених господарськими операціями позивача та ТОВ «АСТРА – ДІЛЛ», ТОВ «АЛДАВІС», ТОВ «АЛЕМРОБ».
Крім того, судом дослідженні первинні документи щодо взаємовідносин позивача з ТОВ “ГЕККО І КО”: Рахунок-фактуру №СФ-0000126 від 31.10.2017 (т.2, а.с.213); Видаткову накладну №РН-0000001 від 31.10.2017 (т.2, а.с.214); Податкову накладну №26 від 31.10.2017 (т.2, а.с.215-216); Повернення постачальнику №1 від 31.12.2017 (т.2, а.с.217); Розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (т.2, а.с.218-223); Картку рахунку 361 (т.2, а.с.224); Журнал-ордер і Відомість по рахунку 361 (т.2, а.с.225).
З наведеного видно, що суд першої інстанції правильно погодився  з наведеним позивачем у позовній заяві обґрунтуванням “неправомірного донарахування податку на прибуток у сумі 48780,00 грн. та донарахування штрафних санкцій у податковому повідомленні-рішенні від 13.01.2020 за №0000280502 у сумі 12195,00 грн.”.
          Відповідачем ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні в апеляційній скарзі зазначеного не спростовано. 
          Водночас, судом приймає до уваги, що позивач не оскаржує податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 за №0000280502 в сумі 21871,98 грн. податку на прибуток за 2017 рік та 11408,94 грн. податку на прибуток за 2018 рік, та суми штрафних санкцій у розмірі 5468,00 грн. та 2852,24 грн. відповідно.
Наведені вище докази, обставини, встановлені судом частково спростовують факт порушення позивачем вимог пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, як то зазначено в Акті перевірки №138/08-01-05-02/41074388 від 13.12.2019.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 за №0000280502 є частково протиправним і підлягає скасуванню у частині збільшення позивачу грошового зобов`язання по податку на прибуток підприємства на суму 589240,09 грн., з яких: 471392,08 грн. – за податковими зобов`язаннями; 117848,01 грн. – за штрафними (фінансовими) санкціями. В свою чергу, податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 за №0000260502 є протиправним і підлягає скасуванню у повному обсязі.
Надаючи правову оцінку правомірності та обґрунтованості податкового повідомлення-рішення №0001223306 від 15.01.2020, яким збільшено грошове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб та податкового повідомлення-рішення №0001243306 від 15.01.2020, яким збільшено грошове зобов`язання по військовому збору, суд зазначає наступне.
          Відповідно до Розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення №0001223306 від 15.01.2020 штрафна (фінансова) санкція у сумі 5059,04 грн. складається з сум штрафних (фінансових) санкцій: 2992,0 грн. – 10% від несвоєчасно перерахованого ПДФО у сумі 29927,01 грн.; 87,43 грн. – 25% від несвоєчасно перерахованого ПДФО у сумі 349,72 грн.; 01,00 грн. – 50% від несвоєчасно перерахованого ПДФО у сумі 01,99 грн.; 1977,92 грн. – 75% від несвоєчасно перерахованого ПДФО у загальній сумі 2637,23 грн. (т.1, а.с.131).  
          Відповідно до Розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення №0001243306 від 15.01.2020 штрафна (фінансова) санкція у сумі 657,39 грн. складається з сум штрафних (фінансових) санкцій: 28,80 – 20% від не перерахування військового збору; 249,39 грн. – 10% від несвоєчасно перерахованого військового збору у сумі 2493,88 грн.; 7,29 грн. – 25% від несвоєчасно перерахованого військового збору у сумі 29,15 грн.; 01,00 грн. – 50% від несвоєчасно перерахованого військового збору у сумі 01,99 грн.; 226,94 грн. – 75% від несвоєчасно перерахованого військового у загальній сумі 302,56 грн. (т.1, а.с.133).  
          У п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України зазначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідно до п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених    розділом IV    цього Кодексу. Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого    пунктом 169.4 статті 169    цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.
Згідно з п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Встановлені обставини справи свідчать, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14.08.2019 у справі №757/43019/19-к задоволено клопотання слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві Ткаченка К.О. про накладення арешту на майно, Накладено арешт на грошові кошти, які обліковуються на рахунках: … № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 які належать ТОВ "НЕТ-СТРОЙ ГРУП" (код ЄДРПОУ 41074388); … відкриті в ЗАПОРІЗЬКЕ РУ АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (МФО 313399, код ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д); … № НОМЕР_5 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 які належать ТОВ "НЕТ-СТРОЙ ГРУП" (Код ЄДРПОУ 41074388) відкриті в АТ "КРЕДОБАНК" (МФО 325365, код ЄДРПОУ 09807862, юридична адреса: м.Львів вул.Сахарова, 78); Заборонено службовим особам та працівникам: … АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (МФО 313399, код ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д); … АТ "КРЕДОБАНК" (МФО 325365, код ЄДРПОУ 09807862, юридична адреса: м.Львів вул.Сахарова, 78); …, або їхнім представникам за дорученням, використовувати або будь-яким чином відчужувати зазначене майно. 
В подальшому, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.09.2019 у справі №757/46747/19-к клопотання задоволено. Скасовано арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва Підпалого В.В. від 14.08.2018 року по справі №757/43019/19-к на грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП”, (код ЄДРПОУ 41074388, 69095, м.Запоріжжя, вул.Гоголя, буд.124, офіс 3), а саме: - на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 в Запорізьке РУ АТ КБ “ПРИВАТБАНК” (МФО 313399, код ЄДРПОУ 14360570), юридична адреса: м.Київ, вул.Грушевського, буд.1 “Д”; - на рахунках № НОМЕР_5 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , в АТ “КРЕДОБАНК” (МФО 325365, код ЄДРПОУ 09807862), юридична адреса: м.Львів, вул.Сахарова, буд.78). 
У листі АТ “КРЕДОБАНК” від 28.02.2020 за вих.121-9273/20 на адресу ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” зазначено: “… 19.08.2019р. на підставі ухвали Печерського районного суду м.Києва від 14.08.2019р. по справі №757/43019/19-к, накладено арешт на рахунки ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП”. 18.11.2019р. згідно ухвали Печерського районного суду м.Києва від 10.09.2019р. по справі №757/4674/19-к, знято арешт з рахунків ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” …” (т.2, а.с.226).
Згідно листа  АТ Комерційний банк “ПРИВАТБАНК” від 11.03.2020 за №20.1.0.0.0/7-200306/3631 на адресу ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” зазначено: “… Повідомляємо, що 19.08.2019р., Банк отримав від Печерського районного суду м.Києва ухвалу від 14.08.2019р., по справі №7575/43019/19-к. Ухвала накладає арешт на кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП”. Отримавши зазначений документ про арешт, Банк був зобов`язаний прийняти його до виконання та накласти арешт. 08.10.2019р., Банком знято арешт з рахунків ТОВ "НЕТ-СТРОЙ ГРУП" відповідно до ухвали Печерського районного суду м.Києва від 10.09.2019р., по справі №757/43019/19-к. …” (т.2, а.с.227-228).
01.10.2019 між АТ “УКРСИББАНК” (Банк) та ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” (клієнт) укладено Договір-анкету відкриття та обслуговування банківського рахунку (з Правилами) №03776861301 (т.2, а.с.229-230).
На Платіжному дорученні №6 від 02.10.2019, яким ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” сплачувало ПДФО із зарплати за серпень 2019 року у сумі 29927,01 грн. через АТ “УКРСИББАНК”, міститься позначення “Проведення банком 02.10.2019” скріплене печаткою АТ “УКРСИББАНК” та підписом уповноваженої особи АТ “УКРСИББАНК” (т.2, а.с.231).
На Платіжному дорученні №5 від 02.10.2019, яким ТОВ “НЕТ-СТРОЙ ГРУП” сплачувало Війський збір із зарплати за серпень 2019 року у сумі 2493,88 грн. через АТ “УКРСИББАНК”, міститься позначення “Проведення банком 02.10.2019” скріплене печаткою АТ “УКРСИББАНК” та підписом уповноваженої особи АТ “УКРСИББАНК” (т.2, а.с.232).
Враховуючи вище наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з 19.08.2019 та до моменту фактичного зняття арешту грошових коштів АТ КБ “ПРИВАТБАНК” га АТ “КРЕДОБАНК” позивач був позбавлений права користуватися грошовими коштами, що знаходились на його банківських рахунках, а отже з незалежних від нього причин  не мав можливості сплачувати податкові зобов`язання, на виконання вимог норм чинного законодавства. 
Норми Податкового кодексу України не передбачають можливості притягнення платників податків за податкові правопорушення до юридичної відповідальності за відсутності вини.
Таким чином, за відсутності вини позивача (яку відповідачем не доведено), він не може бути притягнутий до юридичної відповідальності.
Відтак, контролюючим органом не обґрунтовано застосовано до позивача у податковому повідомленні-рішенні №0001223306 від 15.01.2020 штрафну (фінансову) санкцію у сумі 2992,0 грн. – 10% від несвоєчасно перерахованого ПДФО у сумі 29927,01 грн. та у податковому повідомленні-рішенні №0001243306 від 15.01.2020 штрафну (фінансову) санкцію у сумі 249,39 грн. – 10% від несвоєчасно перерахованого військового збору у сумі 2493,88 грн.
Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що контролюючий орган безпідставно застосував штраф у розмірі 50% та 75% сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що були несвоєчасно перераховані до бюджету, оскільки раніше він не застосовував до позивача штрафних санкцій у відповідності до п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України протягом 1095 днів, що виключає наявність повторності та підстав для застосування штрафу у таких розмірах.
Таким чином, за вчинене правопорушення, на суму заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2988,94 грн. контролюючим органом необхідно було застосувати штрафну (фінансову) санкцію лише у розмірі 25%, що дорівнює 747,24 грн. Сума штрафної (фінансової) санкції у розмірі 1319,11 грн., нарахована контролюючим органом за вказане правопорушення у податковому повідомленні-рішенні від 15.01.2020 за №0001223306, є протиправним.
Також, за вчинене правопорушення, на суму заниження військового збору у розмірі 333,70 грн. контролюючим органом необхідно було застосувати штрафну (фінансову) санкцію лише у розмірі 25%, що дорівнює 83,43 грн. Сума штрафної (фінансової) санкції у розмірі 151,77 грн., нарахована контролюючим органом за вказане правопорушення у податковому повідомленні-рішенні від 15.01.2020 за №0001243306, є протиправним.
Стосовно доводів відповідача про необхідність залишення позовних вимог ТОВ «НЕТ СТРОЙ ГРУП» без розгляду з посиланням на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 26.11.2020 року в адміністративній справі №500/2486/19, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, в справі №500/2486/19 Верховний Суд у складі судової палати у цій справі відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 3 квітня 2020 року у справі №2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, і вважає за необхідне сформулювати такий правовий висновок.
Норма пункту   56.18   статті   56 ПК України   не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту   56.19   статті   56 ПК України. Водночас норма пункту   56.19   статті   56 ПК України   є спеціальною щодо норми частини четвертої   статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту   56.18   статті   56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
При цьому, в цій же справі Верховний Суд у складі судової палати, сформулювавши правовий висновок щодо правильного застосування пункту   56.19   статті   56 ПК України, зазначив, що одним із суттєвих елементів верховенства права, яким повинен керуватися суд згідно зі   статтею 6 КАС України, є принцип правової визначеності.
Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Зокрема, у рішенні «Сєрков проти України» (Заява № 39766/05) від 7 липня 2011 року визнав, що тлумачення законодавства, яким слід керуватися, може бути переглянуте за наявністю дійсних переконливих причин (пункт 39 рішення), а також зауважив, що в такому випадку зміна юридичного тлумачення має бути виправданою і аргументованою (пункт 40 рішення).
У рішенні в справі «Сутяжник проти Росії» (№ 8269/02) ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.
Верховний Суд не тільки забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, про що зазначено в частині першій   статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а й забезпечує остаточне вирішення спору як суд останньої інстанції, адже саме рішення Верховного Суду гарантують дотримання принципу правової визначеності (Верховний Суд постановляє остаточні судові рішення, які не можуть ставитися під сумнів). Крім того, на відміну від судів першої та апеляційної інстанцій, саме Верховний Суд наділений правом відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду.
Необхідність відступити від висновку, викладеного в раніше ухваленій постанові Верховного Суду, має виникати з певних визначених об`єктивних причин, і такі причини повинні бути чітко визначені й аргументовані.
Обґрунтованими підставами для відступлення від вже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміни в правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики щодо застосування норм права тощо.
Відступаючи від висновку щодо застосування юридичної норми, Верховний Суд може шляхом буквального, звужувального чи розширювального тлумачення відповідної норми або повністю відмовитися від свого висновку на користь іншого, або конкретизувати попередній висновок, застосувавши належні способи тлумачення юридичних норм.
Водночас суди повинні уникати випадків правового пуризму, зокрема скасування правомірних рішень, ухвалених відповідно до усталеної на той час судової практики, лише на тій підставі, що станом на час розгляду справи судом апеляційної та/або касаційної інстанції змінилось юридичне тлумачення відповідної правової норми.
Зміна судової практики, що відбулася після ухвалення судами остаточного рішення, не повинна порушувати принцип правової визначеності та стабільності правового регулювання, чинного на час розгляду справи судами попередніх інстанцій.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення в даній адміністративній справі було прийнято судом першої інстанції законно та обгрунтовано, у відповідності до чинної на той час судової практики Верхонвого суду, до прийняття постанови Верховного Суду від 26.11.2020 року в справі №500/2486/19, якою змінено правовий підхід до визначення строків звернення до суду за оскарженням ППР після їх адміністративного оскарження, відтак з метою уникнення правового пуризму – недопущення скасування правомірного рішення суду через зміну судової практики Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення адміністративного позову ТОВ «НЕТ-СТРОЙ ГРУП» без розгляду. 
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для його зміни або скасування – відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – залишити без задоволення.
Клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області про залишення адміністративного позову без розгляду – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду   від 05 жовтня 2020 року в адміністративній справі №280/4046/20 – залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку проятгом тридцяти днів до Верховного Суду. 
                    Постанова у повному обсязі складена 11.02.2021 року. 

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай