П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
20 січня 2021 року                                                                                        місто  Київ
                                                                                                       справа № 753/2841/20
                                                                                        провадження №22-ц/824/2628/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Онопрієнко К.С.
 
сторони: 
позивач - ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС»
відповідач - ОСОБА_1 
 
розглянувши у  відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві  апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
             на  рішення Дарницького районного суду  м.Києва   від  20 серпня 2020 року, ухвалене у складі судді Заставенко М.О., 
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2020 року позивач ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Позов обґрунтовано тим, що 1 липня 2019 року о 18 год.55 хв. ОСОБА_1 на Харківській площі в м.Києві, керуючи транспортним засобом «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вулиці Харківське шосе та проспекту Бажана на заборонений сигнал світлофору, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Кіа», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Згідно Аварійного сертифікату № А-3177 від 15 липня 2019 року, розмір збитків, завданих пошкодженням автомобіля «Кіа», д.н.з. НОМЕР_2 складає 276251 грн.27 коп.
Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 16 серпня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у настанні ДТП.
Транспортний засіб «КІА», д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований в ПрАТ «ЮНІВЕС» згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту № 0084-А/18/КВ2 від 3 вересня 2018 року .
2 липня 2019 року до страховика звернувся власник застрахованого автомобіля із заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату  страхового відшкодування на користь потерпілої особи в сумі 208296 грн.30 коп. шляхом перерахування на рахунок ФОП ОСОБА_2 .
На підставі ст.ст.993, 1187, 1191 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» позивач просив позов задовольнити.
Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 20 серпня 2020 року  позов ПрАТ «СК ЮНІВЕС» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 208296 грн.30 коп.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не з`ясував обставини справи, що мали значення для її законного вирішення, не доведення позивачем обставини справи, які суд визнав встановленими. Зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції не встановив, а позивач не довів, що відповідач винний у ДТП. На тексті постанови, який суддя суду першої інстанції незаконно самостійно роздрукувала з ЄДРСР та приєднала до матеріалів справи, відсутні дані, що ця постанова набрала законної сили,  на постанові  відсутня печатка суду. Суд першої інстанції не встановив, а позивач не довів законність визначення розміру суми збитку, виплачену позивачу на рахунок ФОП ОСОБА_2 .
У відзиві на апеляційну скаргу  представник ПрАТ «СК «Юнівес»  просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення  Дарницького районного суду м.Києва від 20 серпня 2020 року залишити без змін. У відзиві  посилається на те, що враховуючи винність відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, а також здійснення ПрАТ «СК «Юнівес» виплати страхового відшкодування потерпілій стороні, відповідачем мають бути компенсовані збитки, понесені позивачем, в повному обсязі.
Представником ОСОБА_1 адвокатом Мухою О.О. подано заяву  на незаконність, безпідставність та необґрунтованість відзиву на апеляційну скаргу з огляду на те, що у відзиві на апеляційну скаргу не зазначено жодних даних, обставин, доказів, норм права, які б обґрунтовано спростовували наведене в апеляційній скарзі та ставили під сумнів законність порушених  у ній прохань, при цьому, у відзиві тільки повторюється текст позову, порушені у відзиві прохання, не підлягають задоволенню.
В судове засідання представник ПрАТ «СК «Юнівес» не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи шляхом надіслання  повідомлення  на  офіційну електронну адресу, адреса якої зазначена позивачем у позові, причини своєї неявки  представник позивача суд не повідомив, будь-яких заяв з приводу неможливості прибути в судове засідання до суду не подав, у зв`язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Муха О.О. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 1 липня 2019 року в м.Києві на Харківській площі сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля «Кіа Соул», д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків.
Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 16 серпня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у настанні ДТП, яка сталася 1 липня 2019 року, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Кіа Соул», д.н.з. НОМЕР_2 .
Автомобіль «Кіа Соул», д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП був застрахований в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту Програма «Оптима» № ПС-0084-А-18/КВ2 від 3 вересня 2018 року.
2 липня 2019 року власник автомобіля «Кіа Соул» ОСОБА_3 звернулася до страхової компанії з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою  на виплату страхового відшкодування.
Відповідно до аварійного сертифікату по визначенню вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Кіа Соул», д.н.з. НОМЕР_2 , № А-3177 від 15 липня 2019 року, розмір матеріального збитку становить 276251 грн.27 коп.
26 липня 209 року здійснено розрахунок страхового відшкодування по справі № А-3177/КВ2, який без урахування ПДВ та за вирахуванням франшизи, становить 208296 грн.30 коп.
6 серпня 2019 року та 2 вересня 2019 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на виконання умов договору ПС -0084-А-18/КВ2 від 3 вересня 2018 року на підставі страхового акту №А-3177/КВ2-1 та доповнення № А-3177/КВ2-2 до нього, та рахунку СТО № 20 від 30 серпня 2019 року, перерахувало страхове відшкодування у сумі 149000 грн. та 59296 грн.30 коп. відповідно на рахунок ФОП ОСОБА_4 .
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 винен у настанні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні шкоди власнику автомобіля «Кіа Соул», а тому  вимоги ПрАТ «СК «Юнівес» про відшкодування шкоди в порядку регресу з відповідача є обґрунтованими та доведеними.
 Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.
Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі  208296 грн.30 коп.
Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілою - за договором добровільного страхування; деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП.
Суд встановив, що  на виконання договору добровільного майнового страхування позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 208296 грн.30 коп.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд першої інстанції виходив із приписів ст.ст.93, 1191 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», однак одночасне застосування вказаних норм законодавства до одних і тих самих правовідносин є помилковим, оскільки відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплати страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимог, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки ( ст.993 ЦК України). У таких правовідносинах відбувається  передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодо набувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.
Тобто за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношення страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.
Натомість при регресі (ст.1191 ЦК України) одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається, тобто зазначені інститути мають різний режим правового регулювання. Так, регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до ст.993 ЦК України встановлений особливий правовий режим.
Отже, суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування, і правовою підставою її застосування є ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», а ч.1 ст.1191 ЦК України визначає право зворотної вимоги (регресу) ( правовий висновок  Верховного Суду , викладений у постанові від 10 липня 20118 року у справі № 905/2970/16, у постанові від 10 липня 2018 року у справі № 910/15182/17).
Суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин положення ст.1191 ЦК України та  помилково зазначив, що відшкодування шкоди в даному випадку відбувається в порядку регресу, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з рішення суду посилання на відшкодування шкоди в порядку регресу та зазначення у тексті рішення - відшкодування шкоди в порядку суброгації.
В даній справі встановлено, що позивач ПрАТ «СК «Юнівес» , виплативши страхове відшкодування потерпілій за договором майнового страхування, отримало від останнього права кредитора до ОСОБА_1 як винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, у межах фактичних витрат..
Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд першої інстанції  правильно виходив  з фактичної суми, встановленої рахунком станції технічного обслуговування - ФОП ОСОБА_2 , яка є резидентом, що сплачує податок на прибуток яка вказана у ст.10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.         
Вартість ремонту автомобіля в сумі  208296 грн.30 коп., яка була сплачена позивачем на користь ФОП ОСОБА_2 за виконані ремонтні роботи пошкодженого у ДТП автомобіля, відповідачем належними та допустимими доказами не спростована.
Саме по собі посилання в апеляційній скарзі на те, що   в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують , що ФОП ОСОБА_2 здійснює свою діяльність як авторизоване СТО, не можуть бути прийняті в якості підстав ля скасування оскаржуваного рішення та відмови у задоволенні позовних вимог. Наявна в матеріалах справи інформація, яка міститься у розрахунку страхового відшкодування, у заяві на виплату страхового відшкодування, дає підстави для висновку, що  ремонт пошкодженого автомобіля відбувався на станції технічного обслуговування, куди і були перераховані кошти за  ремонт автомобіля.
Відсутність в матеріалах справи документів, що підтверджують статус та кваліфікацію ОСОБА_5 як аварійного комісара також не може бути підставою для відмови у позові. Розрахований ОСОБА_5 розмір страхового відшкодування дорівнює вартості  проведеного ремонту  пошкодженого автомобіля з метою відновлення його стану, який автомобіль мав до ДТП.
Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності вини ОСОБА_1 у ДТП, що сталася 1 липня 2019 року, за тих обставин, які зазначені позивачем у позовній заяві. Перевірка судом першої інстанції у Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації щодо чинності постанови Дарницького районного суду м.Києва від 16 серпня 2019 року, якою ОСОБА_6 визнано винним у ДТП,  не дає підстав вважати, що вина ОСОБА_1 у ДТП не встановлена.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що наявний в матеріалах справи договір добровільного страхування наземного транспорту не підписаний  страховиком, а тому його не можна вважати укладеним, а отже  позивачем не доведено, що він на законній підставі перерахував страхове відшкодування, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки  відповідач не є стороною укладеного договору, договір недійсним не визнавався,  копія договору підписана страхувальником і містить печатку страховика.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.
Отже, встановивши, що  дорожньо-транспортна пригода, під час якої був пошкоджений автомобіль, який застрахований у  ПрАТ «СК «Юневес», сталася  з вини відповідача ОСОБА_1 ,  вартість ремонту автомобіля складає 208296 грн.30 коп., яка була сплачена позивачем на підставі договору добровільного страхування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право вимоги до відповідача щодо відшкодування шкоди і така шкода підлягає стягненню з відповідача, але не в  порядку регресу, а в порядку суброгації, у зв`язку з чим рішення підлягає зміні.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376,  381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                           
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  -  задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду  м.Києва   від  20 серпня 2020 року  в частині посилання на відшкодування шкоди в порядку регресу змінити на відшкодування шкоди в порядку суброгації.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч.2 ст.389 ЦПК України.

 
Суддя-доповідач:                                                                     О.І. Шкоріна 

Судді:                                                                                        Л.Д. Поливач

                                                                                                  А.М. Стрижеус