ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року 
м. Київ
справа №2а-3490/10/1870
адміністративне провадження №К/9901/52867/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.
розглянув у попередньому судовому засіданні за наявними у справі матеріалами в касаційній інстанції адміністративну справу №2а-3490/10/1870
за позовом  ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації, Конотопської районної державної адміністрації Сумської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Старосуда М.І., суддів Яковенка М.М., Подобайло З.Г.
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог 
1.          У лютому 2005 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила: 
-          поновити її на посаді соціального інспектора спеціаліста 1 категорії управління праці та соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації Сумської області; 
-          зобов`язати провести переведення на посаду головного державного соціального інспектора відповідно до   постанови Кабінету Міністрів України від                  25 серпня 2004 року №1098; 
-          стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу; 
-          стягнути моральну шкоду в сумі 5 000 грн. 
Справа розглядалася неодноразово судами різних інстанцій.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
2.          Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 05.08.2010, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2010 в задоволенні позову відмовлено.
3.          Постановою Вищого адміністративного суду України від 22.07.2015 частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2 . Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Управління праці та соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації від 17.01.2005 №3 "Про звільнення ОСОБА_2 "; поновлено ОСОБА_2 на посаді соціального інспектора - спеціаліста І категорії Управління праці та соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації з 17.01.2005.
4.          Справу в частині позовних вимог про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 17.01.2005 до дня поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
5.          У зв`язку із прийняттям Верховним Судом України постанови від 14.06.2016 про  направлення справи за позовом ОСОБА_2 в частині  стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу на новий розгляд до суду першої інстанції, ОСОБА_1 вважає, що має право на виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу його померлої матері ОСОБА_2 .
6.          Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 28.10.2015 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Конотопської районної державної адміністрації Сумської області, Управління праці та соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_2 .
7.          Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 ОСОБА_1 відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
8.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.12.2015 ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження.
9.          Постановою Верховного Суду України від 14.06.2016 частково задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень та скасовано ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.12.2015, Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015, Сумського окружного адміністративного суду від 28.10.2015 в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині судові рішення залишені без змін.
10.          Скасовуючи судові рішення, якими закрито провадження у справі у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що, закриваючи провадження, суд не врахував, що виходячи зі змісту статті 1227 ЦК України, члени сім`ї або інші спадкоємці можуть претендувати на отримання суми коштів, яку спадкодавцю відповідач повинен сплатити як середній заробіток за час вимушеного прогулу.
11.          Ухвалою судді Сумського окружного адміністративного суду від 25.08.2016  адміністративну справу №2а-3490/10/1870 прийнято до розгляду.
12.          В процесі розгляду справи судом було замінено позивача ОСОБА_2 на правонаступника (спадкоємця) ОСОБА_1 , а також було замінено відповідача Управління праці та соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації Сумської області на його правонаступника Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації.
13.          Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 09.12.2016   адміністративний позов задоволено частково: стягнуто з Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації середню заробітну плату за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 з 17.01.2005 по 15.09.2010 року в сумі 91156,34 грн; в задоволенні інших вимог відмовлено.
14.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що час вимушеного прогулу ОСОБА_2 тривав з 17.01.2005 по 15.09.2010 (день виходу на пенсію за віком). У зв`язку з цим, суд позовні вимоги задовольнив за вказаний період.
15.          Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року скасовано постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.12.2016; прийнято нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог; стягнуто з Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 з 17.01.2005 по 22.07.2015 року в сумі 250 959,59 грн з врахуванням податку на доходи фізичних осіб; в задоволенні інших вимог відмовлено.
16.          Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходив з того, що час вимушеного прогулу це період з дня звільнення працівника з роботи до дня ухвалення судового рішення про поновлення на роботі. Отже, в даному випадку час вимушеного прогулу ОСОБА_2 становить з 17.01.2005 по 22.07.2015.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
17.          Не погоджуючись із постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
18.          Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди не врахували, що відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. А в даному випадку заробітна плата не була нарахована, а тому суди безпідставно задовольнили частково позов та відповідно до абзацу 2 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 не зменшили стягнуту суму заробітної плати на отриману ОСОБА_2 пенсію та на доходи в сумі 14 765,93 грн, які вона отримала за період з лютого 2006 року по вересень 2010 року.  Посилається на те, що спірні суми заробітної плати не належали ОСОБА_2 на день її смерті, а тому у відповідності із вимогами ст.ст.1218,1219 ЦК України не увійшли до складу спадщини, а тому не відносяться до сум, на які поширюються вимоги статті 1227 ЦК України. Також суд апеляційної інстанції неправомірно не врахував заперечення відповідача щодо неправильного застосування норм матеріального права, не вмотивованого із завищеними розрахунками висновку судово-економічної експертизи №1771 від 28.02.2018, складеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса. 
IV. Позиція інших учасників справи
19.          Конотопська районна державна адміністрація Сумської області надала до суду   відзив на касаційну скаргу, в якому просить суд задовольнити касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації.
20.           ОСОБА_1 надав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить суд касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін. 
V. Рух справи в суді касаційної інстанції
21.          Ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 червня 2018 відкрито провадження за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року.
22.          За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: Кашпур О.В. (головуючому судді), Радишевській О.Р., Уханенку С.А. на підставі розпорядження заступника керівника      апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н. Богданюк від 30 вересня 2020 року №1848/0/78-20. 
23.          Ухвалою Верховного Суду в складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року справу прийнято до провадження.   
24.          Ухвалою Верховного Суду в складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на 28 січня 2021 року.   
VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
25.          Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про смерть від 26.10.2015, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 60 років.
26.          Відповідно до копій документів спадкової справи №499/2015, наданих Конотопською міською державною нотаріальною конторою Головного територіального Управління юстиції у Сумській області єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_1 . 
27.          Колегія суддів апеляційного суду за клопотанням позивача 17.01.2018 призначила по справі судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставила наступне питання: яка середня заробітна плата могла бути нарахована соціальному інспектору   спеціалісту 1 категорії Управління праці та соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу за період з 17.01.2005 по 22.07.2015, з урахуванням коефіцієнту підвищення посадового окладу, відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати,      затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, без врахування податку на доходи фізичних осіб та з його врахуванням.
28.          Проведення експертизи доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
29.          Згідно висновку судово-економічної експертизи № 1771 від 28.02.2018, можлива середня заробітна плата, яка могла бути нарахована соціальному інспектору-спеціалісту 1-ї категорії  Управління праці та соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації Сумської області ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу з 17.01.2005 по 22.07.2015 з урахуванням коефіцієнту підвищення посадового окладу, відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати,      затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, обчислена в загальній сумі: 250 959,59 грн з врахуванням податку на доходи фізичних осіб; 205 786,86 грн без врахування податку на доходи фізичних осіб.
VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
30.          Конституція України від 28 червня1996 року №254к/96-ВР
Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
31.          Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
32.          Згідно з вимогами   статті 1216 Цивільного кодексу України   спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218).
Статтею 1219 Цивільного кодексу України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
33.          Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України   (далі - КЗпП України) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
34.          Водночас, відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, в редакції чинній на момент досягнення матір`ю позивача 55-річного віку, тобто на 15 вересня 2010 року, граничний вік перебування на державній службі становить 60 років для чоловіків і 55 років для жінок. У разі необхідності керівник державного органу за погодженням з Начальником Головного управління державної служби при Кабінеті Міністрів України може продовжити термін перебування на державній службі, але не більш як на п`ять років.
35.          Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (далі - Порядок).
Відповідно до абз. "з" пункту 1 Порядку цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.
Відповідно до пункту 10 Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.
VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
36.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
37.          Аналізуючи наведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позовних вимог.
38.          Верховним Судом України в постанові від 14.06.2016 у цій справі сформовано висновок про те, що виходячи зі змісту   статті 1227 Цивільного кодексу України, члени сім`ї або інші спадкоємці можуть претендувати на отримання суми коштів, яку спадкодавцю відповідач повинен сплатити як середній заробіток за час вимушеного прогулу.
39.          Наведене спростовує доводи касатора щодо відсутності у ОСОБА_1 права на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу його померлої матері ОСОБА_2 . 
40.          Обґрунтованими є висновки суду апеляційної інстанції про те, що час вимушеного прогулу включає період з дня звільнення з роботи до дня ухвалення судового рішення про поновлення на роботі. Отже, в даному випадку час вимушеного прогулу ОСОБА_2 необхідно розраховувати з 17.01.2005 року по 22.07.2015 року (по день її поновлення на роботі на підставі постанови Вищого адміністративного суду України від 22.07.2015).
41.          Щодо розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне. 
42.          Суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився із вказаним висновком  судово-економічної експертизи, оскільки  в процесі проведення експертизи експертом використовувалися положення постанови Кабінету Міністрів України №100, досліджувалися матеріали справи та додатково надані Управлінням соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації необхідні для проведення експертизи документи.
43.          Доводи касатора про те, що експертом не зменшено зазначену у висновку суму заробітної плати на отриману ОСОБА_2 пенсію та на доходи в загальній сумі 81 562,52 грн за період з лютого 2006 року по 22.07.2015 є безпідставними, оскільки законом   не передбачено будь-яких підстав для зменшення розміру виплати середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за певних обставин. 
44.          Аналогічний правовий висновок   міститься у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №6-511цс16 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/808/16, і Суд не знаходить підстав для відступу від нього.
45.          Посилання касатора на те, що судом апеляційної інстанції не було враховано заперечення  Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації на висновок експертизи є безпідставними, оскільки як вбачається із змісту оскаржуваної постанови Харківського апеляційного адміністративного суду, колегією суддів апеляційної інстанції були враховані вказані заперечення та надано відповідну оцінку наведеним доводам представника відповідача.
46.          Інші доводи касатора не впливають на правильне вирішення цієї справи по суті судом апеляційної інстанції.
47.          З урахуванням викладеного колегія суддів Верховного Суду не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час ухвалення рішення судом  апеляційної інстанції.
48.          У зв`язку з цим, відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду  апеляційної інстанції - без змін.
ІХ. Судові витрати
49.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації залишити без задоволення.
2.          Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року в справі №2а-3490/10/1870  залишити без змін.
3.          Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                                      О. В. Кашпур          
Судді:                                                                                           О.Р.Радишевська
                                                                                          С. А. Уханенко