Постанова
Іменем України            
27 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 296/4500/16-ц
провадження № 61-13036св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
учасники справи:
за первісним позовом
позивач  - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , 
за позовом
позивач  - ОСОБА_3 ,
відповідач -ОСОБА_2 ,
за  зустрічним позовом 
позивач -  ОСОБА_2 ,
відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ,  
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського апеляційного суду від 22 травня                   
2019 року у складі колегії суддів: Галацевич О. М., Григорусь Н. Й., Микитюк О. Ю.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                                    ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та зобов`язання надати ключі.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_1 . У цій квартирі проживає він та його дружина ОСОБА_3 
ОСОБА_2 у відсутність ОСОБА_1 змінив вхідні двері до квартири та не впускає подружжя ОСОБА_1 до житлового приміщення. Зазначив, що будь-якого судового рішення про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру або визнання його та дружини такими, що втратили право користування спірною квартирою або виселення з квартири, немає.
Позивач просив зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні вказаною квартирою шляхом вселення ОСОБА_1 та його дружини  ОСОБА_3 до квартири та передачі їм ключів від квартири.
У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила прийняти її позов до розгляду разом з позовом ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та зобов`язання надати ключі; зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні спірною квартирою шляхом вселення ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_1 та передати ключі від квартири; зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди їй у користуванні спірною квартирою.
Короткий зміст зустрічних позовних вимог 
У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до   ОСОБА_1 ,                  ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Зустрічний позов обгрунтований тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , яку придбав на електронних торгах, однак ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не бажають добровільно зніматися із реєстрації за вказаною адресою, чим порушують його права як власника.
Просив визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 09 серпня 2016 року об`єднано                 в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1   до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2016 року в позові ОСОБА_1 , ОСОБА_3 відмовлено. Позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . Стягнено з  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір по 260,50 грн з кожного.
Відмовивши в позові ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та задовольнивши позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 втратили право власності на спірну квартиру, оскільки новим власником на підставі електронних торгів                   є ОСОБА_2 , тому його порушене право підлягає захисту як власника житла.
Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції  
Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в позовах ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Ухваливши нове рішення, суд апеляційної інстанції, врахувавши те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживають у спірній квартирі, мають ключі від вхідних дверей, вважав, що їх право користування житлом відповідач ОСОБА_2 не порушив, що свідчить про відсутність підстав для задоволення їх позовів.
Відмовивши в позові ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції, врахувавши те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не є членами сім`ї власника житла - ОСОБА_2 , виходив з того, що його позов на підставі статті 405 ЦК України задоволенню не підлягає.
Постановою Верховного Суду від 23 січня 2019 року касаційну скаргу                      ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_6 , задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання такими, що втратили право на користування житлом скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду касаційної інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з передчасним висновком про відмову в позові суд апеляційної інстанції не з`ясував критерій для застосування статті 391 ЦК України, а саме: наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду та у порушення статті 89 ЦПК України не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 22 травня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2016 року у частині визнання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житлом залишено без змін. Стягнено з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір по 811,70 грн з кожного.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що з моменту набуття   ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру її попередній власник  ОСОБА_1 та його дружина  ОСОБА_3 втратили право на володіння та користування нею. Право власності                      ОСОБА_1 на спірне майно припинено на підставі пункту 8 частини першої статті 346 ЦК України. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування житловим приміщенням у членів його сім`ї, що відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом України у постанові від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. Після переходу права власності на квартиру припинилося право користування квартирою                у ОСОБА_1 і його дружини ОСОБА_3 . 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2019 року  ОСОБА_3 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 22 травня 2019 року, просила скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_2 та задоволення позову ОСОБА_3 . 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.
Суд апеляційної інстанції не надав оцінки тому, що спірну квартиру на електронних торгах відчужено повністю, зокрема, 1/2 частину ОСОБА_3 у спільному майні подружжя. Відчуження належного ОСОБА_3 майна без її згоди суперечить вимогам ЦК України щодо непорушності права власності. 
Суд апеляційної інстанції дійшов передчасного та необгрунтованого висновку, у зв`язку з тим, що вона подала позов про визнання електронних торгів недійсними.
Аргументи інших учасників справи
Представник ОСОБА_2 - адвокат Кузьмін Д. Л. подав відзив на касаційну скаргу, просив її відхилити.
Зазначив, що за час перебування цієї справи у Верховносму Суді завершені всі судові спори щодо оскарження прилюдних торгів, оскарження дій державних виконавців. Визнання майна спільною сумісною власністю.
Станом на 2020 рік всі спори завершено, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звільнили спірну квартиру, квартира відчужена новим власникам.
Реалізація квартири на прилюдних торгах та її вибуття з власності подружжя ОСОБА_1 стала наслідком їх недобросовісних дій.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, щоу березні 2015 року на електронних торгах ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 01 серпня 2006 року, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 27 липня 2006 року № 580.
26 березня 2015 року ОСОБА_2 зареєстрував своє право власності на вказане нерухоме майно у визначеному законом порядку.
Згідно з довідкою житлово-будівельного кооперативу «Космос» від 27 лютого  2015 року                 № 181 у кв. АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1                  та ОСОБА_3 . 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи. 
У жовтні2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон       № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Касаційна скарга у цій справі подана у липні 2019 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Верховний Суд переглядає оскаржуване судове рішення в частині визнання                       ОСОБА_1 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житлом.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. 
Згідно з частиною першою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. 
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю, незалежно від того, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється    у разі звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника.
Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з часу набуття                      ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру, попередній власник ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 втратили право на володіння та користування нею, томуправо власності ОСОБА_1 на спірне майно припинено на підставі пункту 8 частини першої статті 346 ЦК України.
Безпідставними є доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не надав оцінку тому, що спірну квартиру на електронних торгах відчужено повністю, в тому числі                  1/2 частини ОСОБА_3 у спільному майні подружжя, оскільки відповідно до статті 204 ЦК України діє презумпція правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
З Єдиного державного реєстру судових рішень відомо, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 січня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено, визнано за нею право власності на 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 . Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 04 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_6 , задоволено. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 січня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в позові. Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 04 квітня 2017 року залишено без змін.
Доводи касаційної скарги, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного та необгрунтованого висновку у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 подала позов про визнання електронних торгів недійсними, Верховний Суд не бере до уваги з огляду на таке.
Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Апеляційного суду Житомирської області від 24 січня 2018 року залишено без змін ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 07 грудня 2017 року, якою позов про визнання електронних торгів недійсними залишено без розгляду згідно з пунктом 3 частини першої статті 207 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
ОСОБА_3  не надала суду доказів на підтвердження того, що правочин про придбання ОСОБА_2 спірної квартири на електронних торгах є нікчемний, чи його визнано недійсним у судовому порядку, а також про порушення її прав. 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення норм матеріального права, незгоди з судовими рішеннями та необхідності переоцінки доказів у справі, проте встановлення обставин справи і перевірка їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права з урахуванням доводів касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
 
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2016 рокута постанову Житомирського апеляційного суду від 22 травня 2019 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий                                                                                    О. В. Ступак
Судді:                                                                                                І. Ю. Гулейков
                                                                                                          А. С. Олійник 
                                                                                                          С. О. Погрібний
                                                                                                          В. В. Яремко