Ухвала    
 
01 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 757/47675/18
провадження № 61-18868 ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: Міністерство юстиції України, Галицький районний суд м. Львів в особі судді Галицького районного суду м. Львів Волоско І. Р., Апеляційний суд Львівської області в особі суддів Апеляційного суду Львівської області Галапац І. І., Березюк О. Г., Галин В. П. про відшкодування шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
До Верховного Суду 16 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня                  2020 року у вказаній вище справі.
Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано, відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України, надати суду касаційну скаргу з зазначенням конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження у строк                      до 25 січня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухавали.
У січні 2021 року заявник направив до суду матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, які містять посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, постанови Пленуму Верховного Суду України і на те, що Міністерство юстиції України не є учасником справи, суди і судді ним не заявлялися як сторони у справі, судова практика Верховного Суду і рішення Європейського суду з прав людини застосовані судами не мають жодного відношення для прийняття рішення у цьому спорі.
Проте, таке обгрунтування касаційної скарги не можна визнати належним, оскільки вказані заявником обставини не є підставами касаційного оскарження судових рішень в розумінні частини другої статті 392 ЦПК України, так як заявником не деталізовано пункт (пункти) частини другої статті 392 ЦПК України,на підставі яких він оскаржує судові рішення, та не обґрунтовано наявність підстави (підстав) касаційного оскарження судових рішень визначеної (визначених) у пунктах 1-4 частини другої статті 392 ЦПК України.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). Такожнадіслати на адресу суду копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду                       від 23 грудня 2020 року строк для обгрунтування наявності підстав касаційного оскарження слід продовжити та повідомити про це заявника.
Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України 
УХВАЛИВ:
Продовжити  ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Судувід 23 грудня 2020 року, до 25 лютого 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     О.В. Білоконь