Справа № 303/3002/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

09 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
       головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,
       з участю секретаря Купар Л.В..
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 серпня 2020 року (у складі судді Монича В.О) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у червні 2020 р. 
       Просила розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, зареєстрований 04 вересня 1993 р. у виконкомі Горондівської сільської ради Мукачівського району.
       На обґрунтування позовних вимог указала, що 04 вересня 1993 р. між сторонами було укладено шлюб. У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підставою для розірвання шлюбу слугує те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння, спільного господарства сторони не ведуть.
       Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 серпня 2020 р. позов задоволено:шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у виконкомі Горондівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 23 - розірвано. Стягнуто з відповідача на користь позивача 840,80 грн. у відшкодування судового збору.
        ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове.
       Покликається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
       Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-суд розглянув справу за відсутності відповідача, чим порушив процесуальні права останнього;
-відповідач мав намір подати до суду першої інстанції клопотання про надання строку для примирення, оскільки вважає, що шлюб між сторонами можливо зберегти.
       Суд дійшов висновку, що шлюб із відповідачем виявився невдалим, спільне життя не склалося, шлюб існує формально.
       У судовому засіданні ОСОБА_2 заперечила апеляційну скаргу як безпідставну та додатково пояснила, що вона вже намагалася розірвати шлюб із відповідачем у судовому порядку, проте помирилася із ним. Однак, на цей раз у зв`язку з аморальною поведінкою відповідача ніяке примирення неможливе.
       Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.53).
       Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність повно з`ясованим обставинам справи, нормам матеріального права та належно оціненим доказам.
       Із матеріалів справи видно, що 04.09.1993 р. між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_1 (а.с.3). У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 (а.с.4) і ОСОБА_3 (а.с.8-9).
       Згідно з положеннями ст.ст. 105 ч.3, 110ч.1, 111, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства; з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
       Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і є недостатніми для його скасування.
       Так, довід апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу за відсутності відповідача, чим порушив процесуальні права останнього, не відповідає обставинам справи та наявним у справі матеріалам.
       Відповідач 06.07.2020 р. подав до суду заяву про ознайомлення із матеріалами справи та ознайомився із ними 10.07.2020 р. (а.с.22).
       14.07.2020 р. відповідач подав заяву про відкладення судового засідання, призначеного на 17.07.2020 р. (а.с.25). Таку заяву було задоволено та відкладено розгляд справи 20.08.2020 р. (а.с.26). Однак, 18.08.2020 р. відповідач знову подав заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з участю у невідкладних будівельних роботах (а.с.29), проте суд першої інстанції не взяв таку до уваги і розглянув справу по суті.
Колегія суддів констатує, що судом першої інстанції були вжиті всі належні процесуальні заходи задля забезпечення участі відповідача у судовому засіданні, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
       Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідач мав намір подати до суду першої інстанції клопотання про надання строку для примирення, оскільки вважає, що шлюб між сторонами можливо зберегти, належить зауважити наступне.
       Законом закріплено право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Існують випадки, коли рішення щодо розірвання шлюбу позитивно сприймається лише одним із подружжя у той час, як інший прагне зберегти шлюбні відносини та сім`ю. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною. В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння. Встановивши право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.
       Позивач у суді першої інстанції указала, що шлюб зберігати не бажає. 
       Що заважало відповідачеві подати клопотання про примирення за тих умов, що він був належним чином повідомлений про розгляд справи, судом не встановлено, а відповідачем не доведено.
       Із огляду на категоричне небажання позивача примирятися, і на те, що відповідач не вказав суду, а які він сам самостійно, без ухвали суду, вживав заходи для примирення із дружиною, колегія суддів вважає, що шлюб розірвано цілком правомірно, а судом першої інстанції правильно встановлено всі обставини справи та належні до застосування норми матеріального права.
       Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України, для скасування судового рішення.
       Відповідач належними та допустимими доказами не довів суду наявність можливостей для збереження шлюбних відносин, своє бажання зберегти повноцінну родину та докласти максимум зусиль для збереження сім`ї.
       У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.
       Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України , -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 серпня 2020 року залишити без змін.                                                                 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         4.Повне судове рішення складено 12.02.2021 р.
Судді: