ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

24 лютого 2021 року

м. Харків

справа №639/3959/19

провадження № 22-ц/818/1157/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Тичкової О.Ю., Кругової С.С.

за участю секретаря – Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач :  ОСОБА_1 ,

відповідач: державного нотаріуса П`ятої нотаріальної контори ХМО Харківської області Пічка Олександр Сергійович, 

третя особа: ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса П`ятої нотаріальної контори ХМО Харківської області Печка Олександра Сергійовича, третя особа ОСОБА_2 про скасування реєстрації права власності (скасування рішення державного нотаріуса та визнання його дії протиправними), з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 13 серпня 2020 року, ухвалене в складі судді Куст Н.М., в залі суду в місті Харків, 

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами, які в подальшому зменшив про визнання незаконними (протиправними) дій про реєстрацію рішення №40188185 від 19 березня 2018 року державного реєстратора – нотаріуса П`ятої нотаріальної контори Харківського міського нотаріального округу Харківської області Печко О.С., щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 , на підставі спадкового договору, серія та номер 835, виданого 14 березня 2018 року, який було засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В.Г. у зв`язку з невиконанням перевірки факту виконання умов правочину, з якими правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації та стягнення з відповідача №1 державного реєстратора - державного нотаріуса П`ятої нотаріальної контори Харківського міського нотаріального округу Харківської області Печко О.С. судових витрат.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що 19 березня 2018 року приватний нотаріус П`ятої державної нотаріальної контори Харківського міського нотаріального округу Харківської області Печко О.С., як державний реєстратор, зареєстрував право власності на 1-но кімнатну квартиру загальною площею 30,2 кв.м., житловою площею 18 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі дублікату спадкового договору серія та номер: 835 виданого 14 березня 2018 року приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Орловською О.Г.

Сам договір було посвідчено 15 грудня 2017 року за реєстровим номером 3410 та була накладена заборона на відчуження серія та номер реєстровим №3411.

Номер запису про право власності: 25356369 (інформаційна довідка №120919139 надається до суду від 17 квітня 2018 року).

Відповідно до умов вищевказаного спадкового договору, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , право власності на квартиру, що є предметом цього договору, переходить після смерті відчужувача до набувача в разі виконання ним умов цього договору. Особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору після смерті відчужувача призначено не було.

Заочним рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 13 серпня 2020 року позовні вимоги задоволено. Визнано незаконними (протиправними) дії про реєстрацію рішення №40188185 від 19 березня 2018 року державного реєстратора – нотаріуса П`ятої нотаріальної контори Харківського міського нотаріального округу Харківської області Печко Олександра Сергійовича, щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 , на підставі спадкового договору, серія та номер 835, виданого 14 березня 2018 року, який було засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською Валентиною Георгієвою. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 768, 40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження правомірності заявлених позовних вимог. Зазначає, що зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом перевірки в цій справі є правомірність прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а також внесення відповідних записів до Державного реєстру прав. Питання правомірності/неправомірності набуття ОСОБА_2 чи третьою особою права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нього в певному обсязі позивач перед судом не порушував, а відповідачем визначив суб`єкта владних повноважень, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Звертає увагу суду на те, що з огляду на суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у цій справі, відсутність спору про право, який не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно, дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних відносин діє як суб`єкт владних повноважень. За таких обставин, цей спір не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Крім того, зазначає про неправильність визнання позивачем складу учасників справи, адже позивачем пред`явлено позовом з приводу діяльності державного нотаріуса як державного реєстратора до ОСОБА_5 як до приватної фізичної особи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до актового запису про смерть №3429 свідоцтво про смерть № НОМЕР_1 , виданого 03 березня 2018 року Харківським МВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).

15 грудня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловською В.Г. за реєстровим №3410 (а.с.21-22).

Згідно з п. 1 вказаного договору набувач ОСОБА_2 зобов`язується виконати передбачені в цьому договорі розпорядження відчужувача – ОСОБА_3 і в разі її смерті, набуває права власності на належне відчужувачу нерухоме майно: квартиру за номером АДРЕСА_1 .

За змістом п. 7 договору спадкового договору від 15.12.2017 року за згодою сторін на набувача покладаються наступні розпорядження відчужувача майнового характеру, а саме: щотижнево забезпечувати відчужувачу купівлю продуктів харчування за рахунок коштів набувача; забезпечувати проведення прибирання квартири не менше одного разу на тиждень; здійснювати поточний ремонт вказаної квартири за кошти набувача; забезпечувати купівлю відчужувачу ліків та забезпечувати надання йому медичної допомоги у випадку захворювання за рахунок коштів набувача; в разі смерті відчужувача поховати його з додержанням загальноприйнятих традицій та християнських звичаїв за рахунок коштів набувача.

На майно, визначене у спадковому договорі, накладається заборона відчуження (п.13 договору), реєстровий №3411. 

Вказаний договір зареєстрований приватним нотаріусом Орловською В.Г. у день його посвідчення, тобто 15 грудня 2017 року за №3410.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та обтяження від 17 квітня 2018 року приватним нотаріусом Печко О.С. на підставі вищевказаного спадкового договору (дублікату) на об`єкт нерухомого майна житловий будинок АДРЕСА_3 19 березня 2018 року було зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на вказаний будинок, як за набувачем за спадковим договором (а.с.16).

З відповіді Шостої Харківська державна нотаріальної контори вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на час смерті зареєстрована в АДРЕСА_2 , заведена спадкова справа №181/2017, заява зареєстрована у Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №461 (а.с.15), про що свідчить витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі від 03 квітня 2018 року (а.с.15).

Звертаючись з позовною заявою ОСОБА_1 просив визнати незаконними (протиправними дії) нотаріуса про реєстрацію рішення № 40188185 від 19 березня 2018 року щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 на підставі спадкового договору від 14 березня 2018 року.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Як зазначено у частині першій статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права.

За положеннями статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається зі змісту статей 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Винятки становлять справи, вирішення яких є неможливим без участі усіх співвідповідачів у зв`язку із характером спірних правовідносин.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - сторін нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.
Таким чином, нотаріус не є відповідачем у справах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією.

Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб`єктів спірних матеріальних правовідносин щодо яких виник спір.

Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 629/1296/16-ц (провадження № 61-141св17).

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55 та 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Колегія суддів вважає, що спір виник із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією.

Позивач звернувся до суду за вирішенням спору цивільного, висновки суду щодо не виконання ОСОБА_2 умов спадкового договору від 15.12.2017 року та визнання незаконними дій нотаріуса щодо державної реєстрації за нею права власності на спірну квартиру вирішують питання про право та обов`язки ОСОБА_2 , яка залучена до участі у справі у якості відповідача не була.

Зазначене є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд позбавлений можливості вирішити питання про залучення до участі у справі ОСОБА_2 у якості відповідача.

Однак ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом до належного кола осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 13 серпня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до державного нотаріуса П`ятої нотаріальної контори ХМО Харківської області Печка Олександра Сергійовича, третя особа ОСОБА_2 про скасування реєстрації права власності (скасування рішення державного нотаріуса та визнання його дії протиправними) - відмовити. 

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий –                                                                     Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                        С.С. Кругова

                                                                               О.Ю. Тичкова