П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/1787/20	
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного  суду  від  05 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року;
стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року в сумі 163 756,67 грн.;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме за порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року.
В обґрунтування позову зазначено, що в період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення. Позивач вважає, що з урахуванням базового місяця – січня 2008 року, відповідач недоплатив йому індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року в сумі 163 756,67 грн. 
Крім того позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачеві за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року; зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року; в задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
При прийнятті рішення про задоволення позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення суд першої інстанції виходив із того, що відсутність бюджетних асигнувань не може бути підставою, яка перешкоджає особі в реалізації її права, що пов`язане з отриманням належних бюджетних виплат. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

В апеляційний скарзі Військова частина НОМЕР_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення у частині задоволених позовних вимог та постановити нове про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що індексація грошових доходів населення здійснюється не безумовно, а за умови наявності відповідних коштів. Не маючи відповідного фінансування та роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України, в/ч НОМЕР_1 не мала підстав для здійснення виплати позивачу індексації в період, зазначений в позовних вимогах, оскільки було відсутнє належне фінансування.
Також апелянтом зазначено, що з 01.03.2018 року відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців, а тому з вказаної дати позивачу виплачувалась індексація грошового забезпечення у розмірах, що відповідають вимогам чинного законодавства.
В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що задовольняючи позовні вимоги щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення суд не визначив суму, хоча позивачем вона була обрахована та відповідач не заперечував проти її математичного розрахунку. 
Крім того апелянт наголошує, що визначення суми індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця – січня 2008 року у повній мірі захистить його права та позбавить необхідності повторного звернення до суду.
Також ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 , у якому просив її апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1992 року народження, з 23.06.2014 року проходить  військову службу у в/ч НОМЕР_1 . 
Позивач звернувся до в/ч НОМЕР_1 із заявою  про нарахування та виплату у повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року. 
Проте йому не була нарахована та виплачена вказана індексація з 01.12.2015 року по 30.11.2018 року. 
Вважаючи порушеними свої права, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке. 
Статтею2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Згідно зі статтею 1 цього Закону  індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). 
Частиною 2 ст. 5 Закону встановлено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Законом України №76-VIII від 28.12.201 року статтю 5 доповнено частиною шостою, якою визначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується в/ч НОМЕР_1 , кошти на індексацію грошового забезпечення відсутні.
Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо спірних правовідносин по даній справі висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду по справі №825/874/17, який зазначив, що  індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Положеннями Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року від 17.07.2003 року №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться, вищевказаними нормативно-правовими актами, у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації. Однак, суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що відсутність на рахунках відповідача коштів для виплати індексації грошового забезпечення не є належним доказом неможливості здійснення вказаних виплат (доказом наявності поважних причин не проведення розрахунку). 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Верховний Суд зазначив, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Таким чином, відповідач був зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення. 
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях 
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
За змістом пункту 4 Порядку №  1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
В свою чергу, з довідки про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 вбачається, що з березня 2018 року у позивача підвищився посадовий оклад (а.с. 17).
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що позивач мав право на отримання індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.
Згідно інформації Держстату індекс споживчих цін у березня 2018 року склав 101,1%, у квітні 2018 року – 100,8%, у травні 2018 року – 100,0%, у червні 2018 року – 100,0%, у липні 2018 року – 99,3%, у серпні 2018 року – 100,0%, у вересні 2018 року – 101,9%, у жовтні 20198 року – 101,7%.
Враховуючи, що відповідно до порядку №1078 розрахунок індексу споживчих цін проводиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця наступного за базовим, то у листопада 2018 року індекс споживчих цін склав 103,7% та саме з наступного місяця у відповідача виник обов`язок виплачувати індексацію позивачу.
Відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 ,  з грудня 2018 року позивачу виплачувалась індексація грошового забезпечення. 
Зважаючи, що судом першої інстанції вірно визначено право позивача на отримання індексації грошового забезпечення, проте з помилковим визначення періоду, судова колегія доходить висновку про наявність підставі для зміни судового рішення суду першої інстанції з зазначенням вірного періоду – «з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року». 
При цьому колегія суддів зазначає, що позовні вимоги щодо визначення конкретної суми індексації грошового забезпечення є передчасними та заявленими без фактичного порушення прав позивача в даній частині.
Твердження позивача, що при здійсненні розрахунку індексації грошового забезпечення необхідно застосувати базовий місяці – січень 2008 року знаходяться поза межами предмету розгляджу даної справи, оскільки не існує спору з цього приводу. 
Крім того, судова колегія зазначає, що позивач в позові просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме за порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року.
Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог.
Судова колегія не може погодитись з вказаним з огляду на наступне. 
У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що  у разі несвоєчасної виплати сум індексації  грошових доходів громадян  провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ  (далі Закон № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому  Законі № 2050-ІІІ  слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до  статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.
Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17.
Колегія суддів, враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року, вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року. 
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.
Частиною статті 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст. ст.    308,    311,    315,    317,    322,    325,    328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року в частині задоволених позовних вимог змінити, зазначивши «з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року» замість «з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року».
В частині позовних вимог щодо яких відмовлено, прийняти у справі нове судове рішення, яким зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме за порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Косцова І.П.	
Судді	    	Осіпов Ю.В.    Скрипченко В.О.