Справа № 165/1666/18 	Головуючий у 1 інстанції: Василюк А. В. 	
Провадження № 22-ц/802/210/21  Категорія: 3 	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
11 лютого 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Шевчук Л.Я.,
суддів - Данилюк В. А., Киці С. І.,
секретар с/з – Галицька І. П.,
з участю:
   позивача – ОСОБА_1 ,
   представника позивача – ОСОБА_2 ,
   представника відповідача – ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 02 грудня 2020 року,  

                                                В С Т А Н О В И В: 
      
У липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обгрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Іншим співвласником будинку є її сестра ОСОБА_4 . 
Посилаючись на те, що їх з відповідачкою частки в житловому будинку є рівними, а спільною нерухомістю користуються виключно відповідач і члени її сім`ї, позивачка, уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати за нею право приватної власності на такі приміщення в житловому будинку: веранду І площею 3,8 кв. м., кімнату 1-4 площею 14,1 кв. м, кімнату 1-5 площею 11,7 кв. м., санвузол 1-6 площею 3,1 кв. м., коридор 1-7 площею 3,0 кв. м, 1/2 частину сараю «Б-1», гараж «Г-1», вбиральню «Д», 1/2 частину огорожі «1», погріб з шийкою «Ж», припинити режим спільної часткової власності на житловий будинок та стягнути з відповідачки в її користь судові витрати.
Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 02 грудня 2020 року у цій справі у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.
Відповідачка ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону, а тому просила апеляційний суд скаргу позивачки залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні позивачка та її представник апеляційну скаргу підтримали і просили скаргу задовольнити, представник відповідачки апеляційну скаргу заперечила і просила рішення суду залишити без змін.
Апеляційну скаргу позивачки слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції  без змін з таких підстав.
Відповідно до частини 1, 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина 1 статті 358 ЦК України).
За положеннями частини 1, 2, 3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із спільного майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає реєстрації.
Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток  співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Враховуючи, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольована від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт) нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.
Статтею 152 ЖК УРСР передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.
Отже, у випадку переобладнання та перепланування житлового будинку, що передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, необхідно отримання документів, що дають право на виконання таких робіт. Те саме стосується робіт, які не охоплюються поняттями переобладнання та перепланування.
При переобладнанні і переплануванні загальна площа житлового будинку не змінюється.
Прибудова – це вид реконструкції, при якій збільшується площа забудови житлового будинку шляхом створення нових приміщень, що безпосередньо прилягають до зовнішніх стін будинку. Інженерні системи загального користування – це механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири
За матеріалами справи судом установлено, що позивачці ОСОБА_1 та відповідачці ОСОБА_4 належить по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Висновком судової інженерно-технічної експертизи №10 від 14 грудня 2018 року передбачена можливість поділу вказаного домоволодіння  в натурі між двома співвласниками за трьома варіантами із проведенням робіт із переобладнанням та переплануванням житлового будинку.
За варіантом № 1 поділу домоволодіння необхідно провести такі роботи: ліквідувати дверний проріз між приміщеннями 1-2 та 1-5,1-7 та 1-8; влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-5 та 1-6; змінити розташування сантехнічних приладів в приміщення 1-6 для влаштування входу з приміщення 1-5; реконструювати приміщення 1-4 з влаштуванням кухні та коридору; виконати добудову до приміщення 1-1 з влаштуванням суміщеного санвузла, розділити сарай «Б-1» навпіл по існуючій стіні.
За варіантом № 2 поділу домоволодіння необхідно провести такі роботи: ліквідувати дверний проріз між приміщеннями 1-2 та 1-5; реконструювати приміщення 1-4 з влаштуванням кухні та коридору; виконати добудову до приміщень1, 1-4 з влаштуванням суміщеного санвузла з входом з веранди 1; розділити сарай «Б-1» навпіл по існуючій всередині стіні.
За варіантом № 3 поділу спірного домоволодіння необхідно провести такі роботи: ліквідувати дверний проріз між приміщеннями 1-4; влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-3 та 1-4; реконструювати приміщення 1-4 з влаштуванням кухні і коридору; виконати добудову до приміщень 1, 1-4 з влаштуванням суміщеного санвузла з входом з веранди 1; розділити сарай «Б-1» навпіл по існуючій всередині стіні (а.с.50-69).
Разом з цим, у своєму висновку (в примітках) до кожного із варіантів поділу домоволодіння експерт зазначив про необхідність розробити проект та виконати інженерне забезпечення кожної квартири відповідно до діючих норм і правил, технічних умов експлуатуючих організацій, а також зазначив, що рішення (об`ємно-планувальні, конструктивні, вартість будівельних робіт по переплануванню тощо) при реконструкції житлового будинку в ізольовані квартири обумовлюються розробленою в установленому в пункті 1 «Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів» порядку розроблення проектної документації.
Отже, за вказаним висновком експерта передбачається втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування домоволодіння.
Пунктом 1.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18.06.2007 року (далі Інструкція), визначено порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна (далі - об`єкти нерухомого майна), крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна (далі суб`єкти господарювання) при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна.
Згідно з пунктом 1.2. Інструкції поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2).
За таких обставин суд першої інстанції, встановивши, що згідно із наявним в матеріалах справи висновком судової інженерно-технічної експертизи, для виділу в натурі приміщень необхідне втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування, правильно вважав, що переобладнання спірного жилого будинку потребує отримання документів, що дають право на виконання вказаних робіт, а оскільки позивачкою не надано передбачених законодавством дозволів від відповідних служб, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про виділ в натурі частини нерухомого майна.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка ОСОБА_1 має право здійснювати будівництво житлового будинку, в тому числі і проведення його реконструкції, без розроблення проекту будівництва, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки стаття 152 ЖК УРСР визначає, що лише виконання власниками робіт з переобладнання жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають їм право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм надана належна оцінка.
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 02 грудня 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді