Номер провадження: 22-ц/813/2686/21 
Номер справи місцевого суду: 522/16394/19
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2021 року                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів:Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.,
за участю секретаря –Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Вездауцан Івана Михайловича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА

До Приморського районного суду м. Одеси 26.09.2019 року звернулась позивачка ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Фролова Р.І. із вказаною позовною заявою.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2019 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2019 року було залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_3 та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2019 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . Встановлено заборону будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, приватним нотаріусам, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно квартири АДРЕСА_1 .
05.10.2020 року до суду надійшло клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , яка просила скасувати заходи забезпечення позову вжиті судом, в обґрунтування чого зазначила, що зазначені заходи порушують норми процесуального права і права заявниці, як власника майна, на яке накладений арешт. 
ОСОБА_4 зазначила, що набула право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2015 року, квартира до цього часу належала ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 08.06.2012 року, таким чином набула право власності на законних підставах і її право власності зареєстровано в порядку, встановленим законом. 
Заявниця вважає, що квартира, яка є її приватною власністю ніяким чином не стосується ні позивача, ні відповідача по справі. Наявність позову про встановлення факту родинних відносин в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту, з огляду на те, що право власності заявниці на цю квартиру позивачем не оспорюється, а предметом розгляду справи є лише виключно родинні відносини незнайомих заявниці осіб.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2020 року заяву про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин - задоволено.
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 30.10.2019 року, а саме: скасувано арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
27.10.2020 року ОСОБА_1 через представника - адвоката Вездауцан Івана Михайловича подала апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2020 року, відповідно до якої просила суд скасувати оскаржувану ухвалу, а в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_4 – відмовити у повному обсязі.
Ухвалою Одеського апеляційного суду 09.11.2020 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Вездауцан Івана Михайловича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин.
10.11.2020 року ухвалою апеляційного суду справу призначено до розгляду на 11.03.2021 року на 11:30 год.
У поданій скарзі, апелянт зазначає, що вважає ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2020 року необґрунтованою та такою, яку ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права з огляду на наступне.
ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою спадкодавця ОСОБА_7 .
Двоюрідна сестра ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про смерть № 343 від 09.01.2019 року. 
За фактом смерті ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12019160500000111 від 09.01.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 115 КК України.
Матеріали вищезазначеного криміналнього провадження знаходились в Приморському відділі поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області але були витребувані Приморським районним судом м. Одеси.
Двоюрідна сестра ОСОБА_1 померла у квартирі АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_7 проживала та була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 .
11 січня 2019 року ОСОБА_7 було кремовано, що підтверджується довідкою на одержання та підпоховання праху №166. У довідці №166 зазначений замовник ОСОБА_3 . 
16 січня 2019 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області, з метою отримання ключів від квартири АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 незаконно заволоділа правовстановлюючими документами на квартиру АДРЕСА_1 з метою заволодіння зазначеним нерухомим майном.
15 лютого 2019 року приватний нотаріус зареєструвала спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55204144 від 20 лютого 2019 (номер у нотаріуса N:02/2019).
Після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_7 відкрилася спадщина на об`єкти нерухомого майна:
-квартира АДРЕСА_1 , 

АДРЕСА_2 на 23 травня 2019 року власником квартири АДРЕСА_1 та будинку АДРЕСА_2 буда двоюрідна сестра ОСОБА_8 - ОСОБА_7 , шо підтверджуються інформаційною довідкою від 23.05.2019 о 20:55:38.
Квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності спадкодавцю на підставі наступних документів: свідоцтво про право власності на житло від 30 березня 1998 року, яке належало спадкодавцю та її чоловіку в рівних долях, розпорядження органів приватизації від 30 березня 1998 року за № НОМЕР_1 , свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 травня 2008 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» № 22571238 від 09.06.2008 року (номер запису №275 в книзі 272пр-41, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 06.06.2008 року).
Таким чином, договір дарування від 08 червня 2012 року не міг укладатися, оскільки оригінали правовстановлюючих документів знаходяться у ОСОБА_3 , або у приватного нотаріуса Фролової Р.В. Таким чином, існує вірогідність підробки підпису у договорі дарування серії та номеру 371 від 08.06.2012 року. На теперішній час оригінал договору дарування ніхто не бачив, в реєстрі наявна лише відсканована копія договору дарування, яка нотаріально не посвідчувалась. 
Крім того, апелянт повідомляє, що приватний нотаріус ОМНО Труш М.О. вже не здійснює нотаріальну діяльність, у зв`язку з тим, що припинила свою діяльність,
З вищенаведеного випливає, що відповідно до ч. 4 статті 30-1 ЗУ «Про нотаріат» всі нотаріальні справи приватного нотаріуса ОМНО Труш М.О. повинні бути передані до Одеського державного нотаріального архіву.
17 січня 2020 рокy Одеський державний нотаріальний архів повідомив, що проведеним пошуком документів в матеріалах архівного Фонду прошитих, пронумерованих з засідченими написами за зазначеною датою та реєстраційним номером відсутні будь-які відомості щодо посвідчення приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Труш М.О., зазначеного договору дарування від 08.06.2012 року за реєстровим № 371.
3 вищенаведеного випливає, що договір дарування від 08.06.2012 року не посвідчувався приватним нотаріусом у відповідності до вимог ст. ст. 203, 209, ч. 2 ст. 719, ч. 4 ст. 222 ЦК України. Таким чином, повинен бути визнаний недійсним від 08.06.2012 року за реєстром N371.
Відповідно відсутні будь-які правові підстави щодо укладання договору купівлі-продажу від 20 червня 2019 року серія та номер: 1-682 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Таким чином, договір купівлі-продажу повинен бути визнаний судом недійсним, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47437526 від 20.06.2019 року, ОСОБА_9 , Приморська державна нотаріальна контора, Одеський міський нотаріальний округ, - повинно бути скасоване.
З вищенаведеного випливає, що квартира АДРЕСА_1 є спадщиною. Відповідно встановлювався факт саме для прийняття спадщини. Однак суд невірно встановив обставини справи та незаконно скасував заходи забезпечення позову.
Апелянт звертає увагу суду на те, що ухвалв від 12 жовтня 2020 року повністю необґрунтованв, а також відсутні посилання на норми процесуального та матеріального права.
В мотивувальній частині ухвали не зазначені, які норми матеріального права порушені, які права ОСОБА_4 порушені. 
Судом першої інстанції було долучено до матеріалів справи договір купівлі-продажу серія та номер: 1-62 від 20.06.2019 року після закриття підготовчого засідання при цьому не поновив строк на подачу доказів.
Також суд припускається помилки, що вимоги позову не стосуються права власності, скільки стосуються спадщини - квартира АДРЕСА_1 .
Встановлювався факт родинних відносин з покійною ОСОБА_7 , яка с власником квартири АДРЕСА_1 .
Приватний нотаріус Фролова Р.В. сама надала інформаційний лист з рекомендаціями звернутися до суду з метою встановлення факту родинних відносин.
ОСОБА_1 вважає, що своїми діями Приморський районний суд м. Одеси сприяє перепродажу квартири АДРЕСА_1 , що унеможливлює спадкування майна ОСОБА_1 за законом в порядку третьої черги у відповідності до ст. 1266 ЦК України.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
У судове засідання 11.03.2021 року з`явився представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Вездауцан І.М. та відповідно просив суд скасувати оскаржувану ухвалу, та в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_4 – відмовити у повному обсязі.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за відсутності її учасників.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про скасування заходів забезпечення позову надаючи оцінку обґрунтуванням клопотання погодився з доводами ОСОБА_4 , з приводу того, що вжиті заходи забезпечення позову з приводу квартири, що належить заявниці, порушують її право власності, та на разі ніяким чином не забезпечить виконання рішення суду в майбутньому у випадку задоволення позову, оскільки вимоги позову не стосуються права власності на зазначену квартиру, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що станом на 23 травня 2019 року власником квартири АДРЕСА_1 та будинку АДРЕСА_2 буда ОСОБА_7 , шо підтверджуються інформаційною довідкою від 23.05.2019 о 20:55:38.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Однак, позивачу стало відомо, що із заявами про прийняття спадщини також звернувся відповідач ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , заявили, що вони проживали однією сім`єю із спадкодавцем, а померла ОСОБА_7 є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 ..
Представник позивача зазначає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ніколи не проживали із померлою ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає, що відповідачі вчиняють дії, направлені на безпідставне заволодіння квартирою. Окрім цього, дійсно з Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 185776628 від 22.10.2019 року ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20 червня 2019 року за № 1-682
Судом встановлено, що предметом спору є встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_7 . При цьому встановлення такого факту необхідне позивачу для прийняття спадщини, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 . При цьому зазначена квартира також ідентифікується за адресою: квартира АДРЕСА_3 .
Забезпечення позову – це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.
Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Доводи наведені в заяві про скасування заходів забезпечення позову (щодо відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, необґрунтованість заяви про забезпечення позову) фактично стосуються оспорення правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову.
Предметом розгляду в даній справі є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову, а наявність чи відсутність підстав для їх скасування.
Тобто, суд наділений правом скасувати заходи забезпечення позову лише за умови, коли відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.
Процесуальні дії суду щодо вжиття заходів забезпечення позову і їх скасування врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.
Згідно ч.7-8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішення спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриття провадження у справі.
За таких обставин доводи апеляційної скарги є обгрунтованими та такими, що знайшли своє відображення за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції' визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4,  381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Вездауцан Івана Михайловича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2020 року – задовольнити.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2020 року – скасувати.
Постановити нове рішення яким заяву про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин – залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 22.03.2021 року.

Головуючий:                                                                                 О. В. Князюк
Судді:                                                                  А. П. Заїкін
С.О. Погорєлова