П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4200/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Тарновецький І.І.  
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
21 січня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Залімського І. Г.  Сушка О.О. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання  протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу з 19.07.2019 пенсії у зв`язку із втратою годувальника, викладену в листі від 27.05.2020;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії у зв`язку із втратою годувальника з дня виникнення права на пенсію - 18.07.2019 з урахуванням вимог пп. а ч. 1 ст. 36 та ст. 50 пп. б ч. 1, 2, 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є особою з інвалідністю 2 групи та членом сім`ї (батьком) військовослужбовця - старшого солдата ОСОБА_2 , 1991 р.н., який загинув під час бойових дій в районі проведення операції об`єднаних сил 18 липня 2019 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами, в яких просив призначити йому пенсію по втраті годувальника з 19.07.2019. (з дня загибелі сина) та здійснити її виплату з 01.08.2019. Листом відповідача від 27.05.2020 №2200-0302-8/21751 позивач був повідомлений, про те, що пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивачу призначена та виплачується згідно вимог чинного законодавства. Підстав для призначення пенсії з 19.07.2019 та виплати з 01.08.2019, у головного управління немає. Позивач вважає, що така позиція відповідача не відповідає нормам діючого законодавства України та порушує права позивача в сфері пенсійного забезпечення, внаслідок чого звернувся з даним позовом до суду.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

3.1. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 01.03.2020.

3.2. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.05.2020 про призначення ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника з 01.03.2020 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

3.3. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника з 19.07.2019 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, з урахуванням проведених виплат.

3.4. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. ОСОБА_1 / надалі апелянт 1/, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

5. В обгрунтування апеляційної скарги вказав на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що зобов`язання відповідача призначити, здійснити перерахунок та виплату йому з визначенням розрахунку буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача. Апелянт 1 наголосив, що відмова в задоволенні позову в цій частині  не відновить його права в повній мірі.

6. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області / надалі апелянт 2/, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати на прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

7. Мотивуючи апеляційну скаргу, апелянт 2 вказав, що про те, що пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" апелянту 1 призначена та виплачується згідно вимог чинного законодавства. Підстав для призначення пенсії з 19.07.2019 та виплати з 01.08.2019, у головного управління немає. Окрім того, відповідно до ст. 43 Закону № 2262-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.  

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

8. Судом встановлено, що 11 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

9. 06.05.2020 відповідачем прийнято рішення про призначення позивачу пенсії в разі втрати годувальника з 01.03.2020 року відповідно до Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

10. В подальшому позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявами в яких просив призначити йому пенсію по втраті годувальника з 19.07.2019. (з дня загибелі сина) та здійснити її виплату з 01.08.2019.

11. Листом від 27.05.2020 №2200-0302-8/21751 відповідач повідомив позивача про те, що пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" призначена та виплачується згідно вимог чинного законодавства. Підстав для призначення пенсії з 19.07.2019 та виплати з 01.08.2019, у головного управління немає.

12. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

13. Апелянт 1  зазначає,  що відповідач протиправно застосував положення ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" при нарахуванні пенсії , оскільки пенсія в разі втрати годувальника обчислюється відповідно до ст.36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

14. Апелянт 2 зазначає, про те, що пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" апелянту 1 призначена та виплачується згідно вимог чинного законодавства. Підстав для призначення пенсії з 19.07.2019 та виплати з 01.08.2019, у головного управління немає. Окрім того, відповідно до ст. 43 Закону № 2262-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.  

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

15. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Згідно ст. 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", сім`ї померлих пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, мають право на пенсію в разі втрати годувальника на загальних підставах із членами сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

17. Відповідно ст. 29 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

18. Статтею 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (ст. 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

19. Згідно ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

20. Відповідно до пункту «б» частини першої ст. 50 Закону №2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення;

21. Згідно частини другої ст. 50 Закону №2262-ХІІ членам сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.

22. Відповідно до пункту 3 частини першої та частини другої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

23. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ   

24. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що апелянт 1 дійсно має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з дня, що настає за днем смерті годувальника, однак зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату апелянту 1 з визначенням розрахунку буде втручанням у дискреційні повноваження апелянта 2.

25. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

26. 06.05.2020 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області апелянту 1 призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ з 01.03.2020.

27. 21.05.2020 апелянт 1 звернувся до апелянта 2 із заявою в якій просив призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ з 19.07.2020.

28. 27.05.2020 апелянтом 2 надано апелянту 1 відповідь № 2187-1967/Б-03/8-2200/20, в якій зазначено, що відповідно до ст. 43 Закону № 2262-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Починаючи з 01.12.2019 року максимальний розмір пенсії складає 16380,00 грн. Таким чином, ОСОБА_1 призначено пенсію в разі втрат годувальника у розмірі 40 відсотків грошового забезпечення померлого годувальника. Із спільної суми пенсії (16380,00 грн.) в разі втрати годувальника позивачу виділено частку, яка виплачується окремо у розмірі 4095,00 грн. (1638,00 грн. : 4 утриманці.). При цьому, відповідачем в листі зазначено, що пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначена позивач згідно вимог чинного законодавства.

29. Однак, відповідно до пункту 3 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

30. Оскільки син апелянта 1 - ОСОБА_2 , помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , апелянт 1 звернувся з заявою до відповідача 11.02.2020, тобто в межах 12 місяців з дня смерті годувальника, у зв`язку з чим пенсія у зв`язку з втратою годувальника має бути призначена з 19 липня 2019 року дня, наступного за днем смерті годувальника.

31. Враховуючи вищевикладене дії апелянта 2 щодо призначення пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника з 01.03.2020 є протиправними, оскільки останній набув права на пенсію з 19.07.2019.
32. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для належного  захисту порушених прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.05.2020 про призначення ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника з 01.03.2020 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ та зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника з 19.07.2019 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

33. Колегія суддів відхиляє доводи апелянта 1 про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії у зв`язку із втратою годувальника з дня виникнення права на пенсію - 18.07.2019 з урахуванням вимог пп. а ч. 1 ст. 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

34. Статтею 36 Закону 2262-ХІІ визначено, що пенсії в разі втрати годувальника призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. Якщо на утриманні загиблого (померлого) годувальника перебували двоє і більше членів сім`ї, пенсія призначається у розмірі 90 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, але не менше ніж 40 процентів на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків.

35. Разом з тим, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату апелянту 1 з визначенням розрахунку буде втручанням у дискреційні повноваження апелянта 2.  

36. Дискреція (адміністративний розсуд), будучи видом повноваження адміністративного органу, надає останньому певний простір, оскільки він може здійснювати вибір між декількома допустимими під кутом зору закону (права) рішеннями. Він може діяти або не діяти, а коли він діє, то обирає один або декілька з можливих варіантів дій

37. Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

38. Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

39. У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

40. Адміністративні суди можуть контролювати як відповідність реалізації дискреції закону (праву), так і узгодженість рішень (дій), прийнятих на підставі дискреції, з правами людини і громадянина, загальними принципами публічної адміністрації, процедурними нормами, обставинами справи, наявними ресурсами тощо.

41. Судова практика ЄСПЛ щодо ст. 6 (1) ЄСПЛ (з питань необхідного обсягу судового контролю)встановлює загальну рамку, в межах якої дискреційна влада може здійснюватися і юридично контролюватися. Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи, Венеційської комісії хоч формально і не мають обов`язкового характеру, однак вони є дуже важливими для національної практики, зокрема для надання змістовного тлумачення, а також розширення принципів, втілених в ч. 2 ст. 2 КАС України, які встановлюють вимоги, зокрема й для реалізації дискреційних повноважень.

42. Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 823/59/17 зробив наступний правовий висновок:

"…повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку...".

43. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

44. Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

45. За таких обставин, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 права на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової та деяких інших осіб" з 19.07.2019 року.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

46. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

47. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

48. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

49. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

50. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

51. Переглянувши судове рішення в межах апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

          
Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Залімський І. Г.    Сушко О.О.