ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
30 березня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №577/137/19 
Номер провадження 22-ц/816/527/21
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М.,
у присутності:
представника Сумської обласної прокуратури – Вакули Сергія Миколайовича
відповідача ОСОБА_1 та його представника – адвоката Мусієнко Оксани Вікторівни,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Конотопського місцевої прокуратури на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 лютого 2021 року, постановлену у складі судді Кравченка В.О. у м. Конотоп Сумської області, 
в цивільній справі за позовом Конотопської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі позивача Державної екологічної інспекції України в Сумській області, до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача - Дубов`язівська сільська рада, про стягнення збитків заподіяних навколишньому природному середовищу,
в с т а н о в и в:
У січні 2019 року прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі позивача Державної екологічної інспекції України в Сумській області про стягнення з  ОСОБА_1  збитків заподіяних навколишньому природному середовищу в наслідок вирубки лісу без дозвільних документів у розмірі 55199,24 грн. 
В обґрунтування підстав звернення зазначив, що Державна екологічна інспекція вичерпних заходів щодо відшкодування шкоди відповідачем не вжила, позов про стягнення збитків до суду не заявляла, що призводить до недоотримання бюджетом грошових коштів та недофінансування державних програм з охорони довкілля, що є порушенням інтересів держави.
Стороною відповідача у суді першої інстанції було заявлено клопотання про залишення позову без розгляду внаслідок відсутності підстав для здійснення прокурором представництва в суді для захисту законних інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції України в Сумській області. Клопотання мотивовано тим, що інспекція є самостійною юридичною особою, а відтак - суб`єктом звернення до суду. Крім того, брак коштів для сплати судового збору позивачем не свідчить про його нездійснення або неналежне здійснення відповідних повноважень. Також зауважила, що на момент звернення прокурора з цим позовом до суду (січень 2019 року) було відкрито вже нове фінансування, зокрема й Державної екологічної інспекції України в Сумській області, а отже повинні бути передбачені і кошти на сплату судового збору .
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 лютого 2021 року позов керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України в Сумській області залишено без розгляду. 
В апеляційній скарзі прокуратура, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував, що у позові наведено достатнє обґрунтування підстав звернення прокурора в інтересах держави, а саме - неналежне здійснення своїх повноважень Держекоінспекцією, що призводить до порушення інтересів держави, втрат бюджету. Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2019 року по справі №910/3486/18 дійшов висновку про те, що нездійснення суб`єктом владних повноважень упродовж тривалого часу захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, у тому числі не звернення до суду з відповідним позовом протягом тривалого часу є підставою для вжиття представницьких функцій. Тобто зазначені у позові підстави є достатніми для застосування прокурором представницьких повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Сумської обласної прокуратури – Вакули С.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 та його представника – адвоката Мусієнко О.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав:
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України від 14 жовтня 2014 № 1697-VII «Про прокуратуру».
Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час звернення до суду із вказаним позовом) визначено, що на прокуратуру покладаються такі функції, зокрема, представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Частинами 3, 4, 5 статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках  прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду  прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою  прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду  прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі  прокурор набуває статусу позивача.
У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи зміст поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи могло відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).
Таким чином, «інтереси держави» охоплює широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави» може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно. У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт незвернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів великої кількості громадян – членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.
Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Враховуючи, що лісові ресурси перебувають під охороною держави задля збереження безпечного довкілля, непогіршення екологічної ситуації, тому саме держава в особі її органів заінтересована в забезпеченні дотримання порядку їх використання.
У позовній заяві пред`явлення вказаного позову прокурором обґрунтовано тим, що з березня 2017 року Державна екологічна інспекція України в Сумській області, яка під час розгляду справи позов підтримала, жодних заходів, спрямованих на відшкодування державі збитків завданих вирубкою ОСОБА_1 дерев без дозвільних документів, не вживала.
На підтвердження зазначених обставин прокурор надав до суду листування Державної екологічної інспекції України в Сумській області та Конотопської місцевої прокуратури, зі змісту якого вбачається, що у інспекції відсутні можливості для самостійного звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 збитків, завданих навколишньому природному середовищу, через брак коштів для оплати судового збору, при цьому інспекція не заперечує проти звернення до суду прокуратури з таким позовом в інтересах держави (а.с. 9-11, 23- 26).
Отже, вбачається, що прокурором було виконано вимоги законодавства щодо обґрунтованості звернення до суду із вказаним позовом в інтересах держави й здійснено відповідне повідомлення екологічної інспекції, яка підтримала позовні вимоги.
Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, з огляду на відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави, є передчасним і таким, що не ґрунтується на матеріалах справи.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Встановивши, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, апеляційний суд дійшов висновку про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374,  п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                                     п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Конотопської місцевої прокуратури задовольнити.
Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 лютого 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складене 31 березня 2021 року.

Суддя-доповідач                О.І.Собина

Судді                В.І. Криворотенко

                                                                               Т.А. Левченко