Справа № 752/15352/16-ц                                               Головуючий 1 інстанція- Шевченко Т.М.
Проваження № 22-ц/824/4213/2021                                Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
18 березня 2021 року                                                                                    м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого  судді               Савченка С.І.,
            суддів                                     Верланова С.М., Мережко М.В.,
за участю секретаря              Малашевського О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 04 грудня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1  про стягнення боргу за кредитним договором,-
 
в с т а н о в и в:
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Заява мотивована тим, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 28 листопада 2017 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» і стягнуто з неї на користь банку борг за кредитним договором у розмірі 85330,68 доларів США, пеню у розмірі 150862,99 грн. та судовий збір у розмірі 35292,99 грн.
09 лютого 2018 року на підставі вказаного судового рішення Голосіївським районним судом м.Києва були видані виконавчі листи № 752/15352/16-ц.
Вказувала, що в липні 2020 року УкрСиббанком затверджена індивідуальна програма лояльності за укладеним з нею договором про надання споживчого кредиту № 11369840000 від 14 липня 2008 року, якою зокрема передбачена можливість списання (анулювання) залишку боргу при умові погашення нею не менше 10695 доларів США та 35292,99 грн. судових витрат, які вона сплатила в добровільному порядку. У зв`язку з чим 09 липня 2020 року АТ «УкрСиббанк» було анульовано її заборгованість за договором № 11369840000 у таких розмірах: основний борг за кредитом у розмірі 68412,08 доларів США, що складає 1843801,33 грн. по курсу НБУ станом на 09 липня 2020 року; проценти у розмірі 51228,64 доларів США, що складає 1380683,57 грн по курсу НБУ станом на 09 липня 2020 року; пеню у розмірі 150862,99 грн. Таким чином, її борг перед АТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 11369840000 від 14 липня 2008 року, який був предметом розгляду Голосіївським районним судом м.Києва у справі № 752/15352/16-ц погашений в повному обсязі, а зобов`язання за договором виконані.
Посилаючись на ст.432 ЦПК України, просила визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Голосіївським районним судом м.Києва 09 лютого 2018 року у справі № 752/15352/16-ц про стягнення з неї на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу за
                                                                        -  2  -
кредитним договором № 11369840000 від 14 липня 2008 року у розмірі 85330,68 доларів США, пеню у розмірі 150862,99 грн. та судовий збір у розмірі 35292,99 грн.
Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 04 грудня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і задоволити її заяву в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування судом норм матеріального права. Скарга мотивована непослідовністю та суперечністю змісту оскаржуваної ухвали. Суд в достатній мірі не врахував те, що її борг перед АТ «УкрСиббанк», визначений рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 28 листопада 2017 року по справі № 752/15352/16-ц, погашений в повному обсязі, що згідно ст.432 ЦПК України є підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (правова позиція у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц). А тому суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення її заяви. При розгляді справи суд не встановив обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, та дійшов передчасних висновків про відмову у задоволенні заяви.
Позивач АТ «УкрСиббанк» подав письмові пояснення на апеляційну скаргу, де вказав, що 09 липня 2020 року УкрСиббанк анулював борг ОСОБА_1 за договором № 11369840000 від 14 липня 2008 року у таких розмірах: основний борг за кредитом у розмірі 68412,08 доларів США, проценти у розмірі 51228,64 доларів США та пеню у розмірі 150862,99 грн. Решта боргу сплачена в добровільному пордку, а тому борг за кредитом відсутній.
В суді апеляційної інстанції представник  ОСОБА_1 адвокат Гладиш Я.М. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримала, просила задоволити та скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва як незаконну. 
АТ «УкрСиббанк» належним чином повідомлений про час розгляду справи, представник банку Захожа Д.А. подала заяву про розгляд справи за відсутності предстаника, просила апеляційну скаргу задоволити.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала не відповідає.
Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 28 листопада 2017 року у справі № 752/15352/16-ц задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» і стягнуто з ОСОБА_1 на користь УкрСиббанку борг за договором про надання споживчого кредиту№ 11369840000 від 14 липня 2008 рокуу розмірі 85330,68 доларів США, пеню у розмірі 150862,99 грн. та судовий збір у розмірі 35292,99 грн.
На підставі вказаного рішення Голосіївським районним судом м.Києва 09 лютого 2018 року видано три виконавчі листи № 752/15352/16-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» окремих сум, а саме: боргу у розмірі 85330,68 доларів США, пені у розмірі 150862,99 грн. та судового збору у розмірі 35292,99 грн.
                                                            -  3  -
Також, судом встановлено, що АТ «УкрСиббанк» затверджена індивідуальна програма лояльності за укладеним з ОСОБА_1   договором про надання споживчого кредиту № 11369840000 від 14 липня 2008 року, якою зокрема передбачена можливість списання (анулювання) залишку боргу при умові погашення боржницею не менше 10695 доларів США та 35292,99 грн. судових витрат.
Узв`язку із виконанням ОСОБА_1 вказаних умов і погашенням нею боргу на суму 10695 доларів США та 35292,99 грн. (а.с.134-135), АТ «УкрСиббанк» анулював решту боргу ОСОБА_1 за договором № 11369840000 у таких розмірах: основний борг за кредитом у розмірі 68412,08 доларів США, проценти у розмірі 51228,64 доларів США та пеню у розмірі 150862,99 грн.
У повідомленні про анулювання боргу № 24-5/337 від 09 липня 2020 року АТ «УкрСиббнк» вказав, що згідно п.п. «д» 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України анульована сума боргу за кредитом є доходом ОСОБА_1 і їй необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб і військоий збір (а.с.137).
Наведені обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
Відмовляючи у задоволенні заяви,суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що не знайшли свого підтвердження доводи заявника про те, що виконавчий лист було видано помилково.
Також суд керувався тим, що ст.432 ЦПК України не передбачає визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у випадку часткового погашення заборгованості боржником та анулювання решти боргу за рішенням стягувача.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та вимогах процесуального закону.
Відповідно до приписів ст.1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Згідно частин 1 та 2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
За змістом даної нормипідстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо (правова позиція Верховного Суду у постановах від 16 січня 2018року у справі № 755/15479/14-ц та від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11).
Вирішуючи заяву, суд не звернув уваги, що ОСОБА_1 мотивує свою заяву тим, що
                                                                        -  4  -
зобов`язання з погашення боргу на підставі рішення суду припинене, зокрема частковим погашенням боргу з її боку та анулюванням решти боргу кредитором АТ «УкрСиббанк», а відтак посилання суду в ухвалі на необгрунтованість доводів заявниці про те, що виконавчий лист було видано помилково, безпідставні і не стосуються заявлених нею підстав.
Окрім того, колегія суддів не може погодитися із висновками суду про те, що ст.432 ЦПК України не передбачає визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у випадку часткового погашення заборгованості боржником та анулювання решти боргу за рішенням кредитора.
Аналіз змісту ст.432 ЦПК України дає підстави для висновку, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження (правова позиція у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11).
З матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_1 сплатила борг за кредитом в сумі 10695 доларів США та 35292,99 грн., а решта боргу: основний борг за кредитом у розмірі 68412,08 доларів США, проценти у розмірі 51228,64 доларів США та пеню у розмірі 150862,99 грн. кредитор АТ «УкрСиббанк» анулював в порядку п.п. «д» 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.
Згідно п.п. «д» 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником як додаткове благо у вигляді основної суми боргу за кредитом цього платника, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням.
Відповідно до ст.605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків.
Отже, прощення (анулювання, звільнення) боргу кредитором відноситься до однієї із підстав, передбачених ст.432 ЦПК України, для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а саме якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням шляхом прощення боргу кредитором.
Тобто, встановлено, що зобов`язання боржниці ОСОБА_1 по сплаті боргу відсутнє повністю внаслідок добровільного виконання нею обов`язку в частині поза межами виконавчого провадження та прощенням решти боргу кредитором. 
Наведене у свою чергу свідчить про наявність передбачених ст.432 ЦПК України для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення заяви.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.постановленаалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням
                                                                        -  5  -
нового рішення.
З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.
Вирішуючи заяву, колегія суддів вважає, що наявні передбачені ст.432 ЦПК України підстави для визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих листів, виданих 09 лютого 2018 року  Голосївським районним судом м.Києва у справі № 752/15352/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором, а саме: боргу у розмірі 85330,68 доларів США, пені у розмірі 150862,99 грн. та судового збору у розмірі 35292,99 грн. з огляду на відсутність в повному обсязі обов`язку у боржника за борговим зобов`язанням перед банком.
Згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України ухвала суду щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (п.25 ч.1 ст.353 ЦПК), не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволити.
Ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 04 грудня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задоволити.
Визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Голосіївським районним судом м.Києва 09 лютого 2018 року у справі № 752/15352/16-ц про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу за кредитним договором № 11369840000 від 14 липня 2008 рокуу розмірі 85330,68 доларів США, пені у розмірі 150862,99 грн. та судового збору у розмірі 35292,99 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Головуючий   

Судді: