УХВАЛА        
 
11 березня 2021року
 
м. Київ
 
справа № 718/665/20
 
провадження № 61-3560ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., 
 
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» на постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» (далі - АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз») про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, 
 
ВСТАНОВИВ :
 
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», в якому просив:
-          визнати незаконними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» щодо складання акта про порушення № 74/23 від             29 березня 2018 року, акта № 188 експертизи лічильника газу від 19 квітня 2018 року;
-          визнати незаконними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» щодо відключення від газопостачання житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності;
 
-          зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» за власний рахунок встановити газовий лічильник та відновити газопостачання в житловому будинку, що розташований по                 АДРЕСА_1 ;
-          стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» на свою користь завдану моральну шкоду в розмірі 15 тис. грн. 
 
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від                      13 жовтня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання неправомірними дій АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» щодо складання акта про порушення та акта експертизи, суд першої інстанції вказав, що ці акти безпосередньо не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків, а лише є фіксацією виявленого порушення, а тому їх оскарження не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту порушених прав.
 
Відмовляючи в решті позовних вимог судом першої інстанції не встановлено протиправності дій відповідача щодо відключення від газопостачання житлової будівлі позивача, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача завданої моральної шкоди також задоволенню не підлягають. 
 
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від                     13 жовтня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову про визнання незаконними дій щодо припинення газопостачання до житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 та зобов`язання встановити газовий лічильник і відновити газопостачання за вказаною адресою, відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову.
Визнано незаконними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» щодо припинення газопостачання до житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .
Зобов`язано АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» за власний рахунок встановити газовий лічильник та відновити газопостачання до житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .
Стягнено з АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» на користь ОСОБА_1 5 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
У іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.
 
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відключення постачання газу до будинку позивача було проведено з порушенням норм законодавства, а тому дії відповідача щодо відключення будинку позивача від газопостачання підлягають визнанню незаконними із зобов`язанням відповідача відновити газопостачання до житлового будинку ОСОБА_1 . Оскільки, саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, покладання такого обов`язку на споживачів є незаконним, тому апеляційний суд дійшов висновку, що слід зобов`язати відповідача за власний рахунок встановити позивачу газовий лічильник. Враховуючи характер й обсяг моральних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, апеляційний суд дійшов висновку про визначення моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі                  5 тис. грн.
 
У березні 2021 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 січня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від                       13 жовтня 2020 року.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Частиною шостою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на                 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.
 
ОСОБА_1 заявлено вимогу майнового характеру до АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про відшкодування моральної шкоди.
 
Ціна позову в загальному розмірі становить 15 тис. грн, яка станом на                01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн ? 100 = 227 000 грн), а тому справа                № 718/665/20 є малозначною згідно з наведеними приписами                      ЦПК України.
 
Крім того,  ОСОБА_1 заявлено вимоги немайнового характеру до      АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії.
 
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. 
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції,                              ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до                           Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу               малозначною.
 
При цьому Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
 
У поданій касаційній скарзі АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» посилається на наявність обставин, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки заявник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що особа, яка подає касаційну скаргу, позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
Крім того, при визначенні справи малозначною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року               № R (95) 5, згідно яких державам-членам Ради Європи необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. 
 
Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалене в малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» на постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 січня 2021 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» на постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судді:	В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко