ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2021 року                                                        м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В.Т., за участю секретаря судового засідання Костюк Л.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Стратія М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 лютого 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:
Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 лютого 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт.
Стягнуто зі ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривень 00 коп.) в дохід держави.
З постанови Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 лютого 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 будучи зобов`язаним сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку та всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, на підставі виконавчого листа № 2-1044 від 02 червня 2009 року Балтського районного суду Одеської області, не сплачує аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості за період з 01 квітня 2016 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 22230 грн 50 коп., сукупний розмір якого перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання. Адміністративне правопорушення виявлено 10 листопада 2020 року.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити. 

Провадження №33/822/106/21                                  Головуючий у І інстанції: Осокін А.Л.
Категорія ст. 183-1 КУпАП                                                 Доповідач: Марчук В.Т.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що державним виконавцем розрахунок по сплаті аліментів здійснено із завищеними ставками щомісячно та не взято до уваги те, що з 25 червня 2020 року він не займається підприємницькою діяльністю.
Зауважує, що період часу несплати аліментів особою до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП, тобто до 06 лютого 2018 року, не може братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності.
Вважає, що суд першої інстанції не вірно дійшов висновку щодо сплати аліментів щомісячно в розмірі 2000 грн в той час, як він не працює та немає джерела доходу.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Стратія М.В., які просили задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції в цілому дотримані.
Допитаний в судовому засіданні судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 вини своєї у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП не визнав та суду пояснив, що він не працює та не має можливості сплачувати аліменти. Зазначив, що ним сплачено борг, та на момент розгляду справи сукупний борг станом на 01 листопада 2020 року не перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців.
Перевіряючи доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення у зв`язку з відсутністю боргу по сплаті аліментів судом апеляційної інстанції встановлено наступне. 
Відповідно до виконавчого листа Балтського районного суду Одеської області у справі № 2-1044/2009р. від 25 червня 2009 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 03 квітня 2009 року, у розмірі 1/4 частини його заробітку та всіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку повноліття дочки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с 3).
Постановою начальника відділу державної виконавчої служби Путильського районного управління юстиції від 27 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження № 50984771 по вищевказаному виконавчому листу (а.с. 4). 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №44 від 10 листопада 2020 року, ОСОБА_1 будучи зобов`язаним сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку та всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, на підставі виконавчого листа №2-1044 від 02 червня 2009 року Балтського районного суду Одеської області, не сплачує аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості за період з 01 квітня 2016 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 22230,50 грн, сукупний розмір якого перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання (а.с. 2).
Згідно довідки-розрахунку старшого державного виконавця ОСОБА_4 , сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження станом на 01 листопада 2020 року становить 22 230 грн 50 коп. (а.с. 6).
Диспозиція частини 1 статті 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Тобто, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої повинен перевищувати суму відповідних платежів за шість місяців.
У зв`язку з чим, з метою встановлення наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, суд повинен встановити наявний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів і порівняти його із розміром аліментів, які має сплатити ОСОБА_1 за шість місяців. 
Розмір заборгованості для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 183 КУпАП підлягає встановленню станом на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме на 10 листопада 2020 року. 
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 07 грудня 2017 року, що набрав законної сили 06 лютого 2018 року Главу 14 Кодексу України про адміністративні правопорушення доповнено статтею 183-1 «Несплата аліментів». 
Таким чином, до 06 лютого 2018 року адміністративна відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини не передбачалась Кодексом України про адміністративні правопорушення. 
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Статтею 8 КУпАП передбачено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
З огляду на наведене, за загальним положенням, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.
Не має зворотної сили закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом. Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому, мають зворотну силу.
Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє відображення і в ст. 7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
Враховуючи викладене, для цілей кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП не може бути врахована заборгованість особи зі сплати аліментів, яка виникла до моменту доповнення Кодексу України про адміністративні правопорушення ст. 183-1 КУпАП, а саме до 06 лютого 2018 року. 
Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 14-16, а.с. 41-43) вбачається, що станом на лютий місяць 2018 року ОСОБА_1 мав загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів у сумі 4529 грн 83 коп. 
Таким чином, доводи ОСОБА_1 щодо неправомірності врахування в суму боргу зі сплати аліментів, яка утворилась до 06 лютого 2018 року знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду. 
Згідно копії довідки-розрахунку № 21-1-20/26312 від 03 листопада 2020 року (а.с. 6, 9) судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на 01 листопада 2020 року ОСОБА_1 мав заборгованість зі сплати аліментів у сумі 22 230 грн 50 коп. 
Разом з цим, до вказаної суми заборгованості включено суму боргу, яка виникла до 06 лютого 2018 року та не може бути врахована, для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП у розмірі 4529 грн 83 коп.
Таким чином, із врахуванням вищенаведеного ОСОБА_1 , станом на 01 листопада 2020 року мав заборгованість, яка обраховується для кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, у розмірі 17 700 грн 67 коп. (22 230 грн 50 коп. - 4529 грн 83 коп. = 17 700 грн 67 коп.).
Матеріали справи містять квитанції про сплату ОСОБА_1 суми боргу, а саме: від 10 липня 2020 року на суму 1300 грн (а.с. 29) та від 21 жовтня 2020 року на суму 3000 грн (а.с. 30). 
При цьому, як вбачається з довідки-розрахунку № 21-1-20/26312 від 03 листопада 2020 року (а.с. 6, 9) вищевказані платежі ОСОБА_1 на суму 1300 грн та 3000 грн були враховані державним виконавцем при визначенні розміру боргу ОСОБА_1 станом на момент складення протоколу, а саме на 10 листопада 2020 року. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про врахування наступних платежів ОСОБА_1 , а саме: від 17 грудня 2020 року на суму 1500 грн (а.с. 31), від 31 грудня 2020 року на суму 500 грн (а.с. 32), від 31 грудня 2020 року на суму 1100 грн (а.с. 33), від 28 січня 2021 року на суму 2200 грн (а.с. 55) та від 28 січня 2021 року на суму 300 грн (а.с. 56).
Для вирішення питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, підлягає встановленню розмір боргу зі сплати аліментів ОСОБА_1 на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме на 10 листопада 2020 року. 
Разом з тим, наведені платежі здійснено ОСОБА_1 вже після складення протоколу, у зв`язку з чим вони не можуть враховуватись для визначення правової кваліфікації його діяння, яке визначається станом на момент складення протоколу. 
Досліджуючи доводи ОСОБА_1 про невірність, на його думку, обрахунку суми заборгованості у період з липня по листопад 2020 року через те, що він припинив здійснювати підприємницьку діяльність апеляційний суд приходить до наступного. 
В матеріалах справи міститься копія опису документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстрації дії «Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням» від 25 червня 2020 року(а.с. 13), копія якого також надавалась ОСОБА_1 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_1 з 25 червня 2020 року припинив здійснювати підприємницьку діяльність. 
Наведене також підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Таким чином, відповідно до наведених положень Сімейного кодексу України сума заборгованості зі сплати аліментів для фізичною особи – підприємця та для особи, яка не працює на час виникнення заборгованості визначається однаково - виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. 
Згідно копії довідки-розрахунку № 21-1-20/26312 від 03 листопада 2020 року (а.с. 6, 9) заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 визначалась у відповідності до положень ч. 2 ст. 195 СК України, виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, у зв`язку з чим суд критично оцінює доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині.
При цьому суд апеляційної інстанції вважає за доцільним зазначити, що відповідно до положень ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 3 ст. 195 СК України спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей про врегулювання спору зі сплати аліментів судом чи відомостей про порушення ОСОБА_1 , до моменту складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, перед судом такого питання. 
Перевіривши доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду, суд встановив, що станом на 01 листопада 2020 року ОСОБА_1 мав заборгованість зі сплати аліментів, яка враховується для кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, у розмірі 17 700 грн 67 коп.
Судом, відповідно до копії довідки-розрахунку № 21-1-20/26312 від 03 листопада 2020 року (а.с. 6, 9), встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі 2048 грн 75 коп. щомісячно. 
Сукупний розмір відповідних платежів ОСОБА_1 за шість місяців становить 12 292 грн 50 коп. (2048 грн 75 коп. * 6 = 12 292 грн 50 коп.)
Таким чином, на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме станом на 10 листопада 2020 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів, яка враховується при кваліфікації його діяння за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, становила 17 700 грн 67 коп., що на 5 408 грн 17 коп. (17 700 грн 67 коп. - 12 292 грн 50 коп. = 5 408 грн 17 коп.) більше ніж сукупний розмір платежів ОСОБА_1 за шість місяців.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, а саме несплаті аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
Помилки суду першої інстанції щодо визначення суми боргу ОСОБА_1 зі сплати аліментів, яка враховується при кваліфікації його діяння за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, не вплинули на правову кваліфікацію дій ОСОБА_1 чи розміру адміністративного стягнення, у зв`язку з чим останні не є підставами для зміни чи скасування постанови суду. 
Вид та розмір адміністративного стягнення ОСОБА_1 не оскаржувався, тому апеляційним судом не переглядався.
Інші доводи апеляційної скарги, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказані, й під час перевірки справи в апеляційному суді не встановлені.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення - відсутні.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Чернівецького апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення, а постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 лютого 2021 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя                                        [підпис]                                        В.Т.Марчук 
  "Копія. Згідно з оригіналом."   Суддя  _______________ В.Т. Марчук  	

05.03.2021 року
(дата засвідчення) копії