Постанова
Іменем України 
11 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 686/23636/19
провадження № 51-2357 км 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:  
 
головуючого                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
 
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,
прокурора                                          ОСОБА_5 ,
захисника                                          ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
засудженої                                        ОСОБА_7 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 12 лютого 2020 року.
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за п.п. 1, 2, 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.
Цим же вироком засуджено до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 
 
09 грудня 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_7 про перегляд зазначеного вироку за нововиявленими обставинами, яка ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2019 року була повернута заявниці, оскільки вона не усунула недоліків заяви, яка була залишена без руху.
 
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12 лютого 2020 року апеляційну скаргу засудженої було залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без зміни.
 
Апеляційний суд зазначив, що місцевий суд, встановивши, що подана заява про перегляд вироку за нововиявленими обставинами не відповідає вимогам ст. 462 КПК України, залишив її без руху та надав строк на усунення виявлених недоліків цієї заяви. У встановлений строк ОСОБА_7 не усунула цих недоліків, не зазначила відомостей, які вона вважала нововиявленими, а повторно навела доводи щодо необхідності скасування вироку відносно неї. За таких обставин апеляційний суд вважав рішення суду першої інстанції про повернення ОСОБА_7 її заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами обґрунтованим.
 
Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі засуджена просить скасувати рішення апеляційного суду та призначити новий розгляд у цьому суді. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що апеляційний суд не взяв до уваги того, що ухвала суду першої інстанції постановлена незаконним складом суду - суддею одноособово, а висновки про відсутність в її заяві відомостей, які саме обставини є нововиявленими, є передчасними.
 
Позиції інших учасників судового провадження
 
Засуджена та її захисник у суді касаційної інстанції підтримали скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.
 
Мотиви суду
 
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу визначено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
 
В касаційній скарзі ОСОБА_7 вказує, що апеляційний суд дійшов невірного висновку про те, що ухвала місцевого суду про повернення її заяви була винесена суддею одноособово із дотриманням вимог процесуального закону. Засуджена посилається на те, що відповідно до вимог закону заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами передається колегії суддів, які визначаються у порядку, встановленому ст. 35 КПК України, а оскільки вона засуджена за вчинення злочину до довічного позбавлення волі, то розгляд її заяви в суді мав відбуватися у складі саме колегії суддів, а не суддею одноособово.
 
Апеляційний суд на це зазначив, що автоматизований розподіл судової справи між суддями  здійснювався з  дотриманням  вимог закону  та для  розгляду заяви   ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами була призначена колегія у складі трьох суддів. Проте, розгляд заяви по суті не відбувався, оскільки на етапі вирішення питання про відкриття провадження за вказаною заявою суддя встановив її невідповідність вимогам ст. 462 КПК України та надав заявниці строк на усунення виявлених недоліків заяви. Однак, ОСОБА_7 цих недоліків не усунула, що слугувало підставою для прийняття суддею рішення про повернення заяви без її безпосереднього розгляду в суді.
 
Прийняті суддею рішення були визнані апеляційним судом такими, що відповідають вимогам процесуального закону.  
 
Положення ст. 464 КПК України передбачає, що після отримання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами саме суддя перевіряє відповідність такої заяви вимогам ст. 462 цього Кодексу та вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.
 
Відповідно до вимог ст. 466 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглядається судом згідно з правилами, передбаченими КПК України для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд, тобто у тому числі й відповідно до вимог, встановлених ст. 31 цього Кодексу, щодо складу суду.
 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка міститься в постанові від 03 липня 2018 року (справа № 703/6113/15-к), викладена в ч. 7 ст. 31 КПК України вимога щодо перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами судом «у такому самому кількісному складі» означає, що такий розгляд відбувається у судовому засіданні одноособово або колегіально відповідно. При цьому за змістом ст. 464 цього Кодексу головуючий суддя одноособово може вирішувати лише питання щодо відповідності такої зави вимогам закону та відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.
 
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що суддя місцевого суду не здійснював розгляду заяви ОСОБА_7 по суті, а лише приймав рішення щодо відповідності цієї заяви вимогам ст. 462 КПК України. За таких обставин суд касаційної інстанції не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали судді суду першої інстанції про повернення заяви, а тому висновки апеляційного суду щодо законності такої ухвали є вірними.
 
У касаційній скарзі засуджена також посилається на те, що суддя місцевого суду передчасно дійшов висновку про відсутність в її заяві відомостей, які саме обставини є нововиявленими, чим, на думку скаржниці, надав оцінку цим обставинам, на що не звернув уваги апеляційний суд.
 
З таким твердженням касаційний суд погодитися не може.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК України, якою передбачено, що у такому випадку суддя постановляє ухвалу про залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без руху, в якій зазначаються недоліки цієї заяви та встановлюється строк, необхідний для їх усунення. Якщо особа не усунула недоліки заяви, яку залишено без руху, в установлений строк, то така заява підлягає поверненню відповідно до ч. 3 ст. 429 КПК України.
 
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що заява ОСОБА_7 про перегляд вироку щодо неї за нововиявленими обставинами була залишена без руху ухвалою від 10 грудня 2019 року через те, що ця заява не містила відомостей, які саме обставини заявниця вважала нововиявленими та як вони могли вплинути на прийняте судове рішення. Також у заяві переважали доводи щодо необхідності скасування вироку у зв`язку із незастосуванням судом ст. 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
 
При цьому слід зазначити, що судові рішення у кримінальних справах, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами тільки на підставах, що зазначені у ст. 459 КПК України. При цьому нововиявлені обставини – це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників кримінального провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявленими вважаються обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду. Виключний перелік обставин, які можна вважати нововиявленими, що наведений у зазначеній нормі процесуального закону, дає судді змогу визначити наявність чи відсутність таких обставин в заяві учасника кримінального провадження про перегляд судового рішення без надання їм оцінки.
 
Таким чином, суддя місцевого суду, розглянувши заяву ОСОБА_7 на предмет відповідності її вимогам ст. 462 КПК України, дійшов вірного висновку про те, що в заяві відсутні обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують факт наявності нововиявлених обставин, та надав заявниці строк на усунення цих недоліків. Проте, ОСОБА_7 подала до суду заяву, в якій не усунула зазначених в ухвалі недоліків, оскільки в її заяві містились доводи щодо її невинуватості та необхідності скасування вироку внаслідок незастосування судом положень ст. 3 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, що не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 459 КПК України. За таких обставин суддя дійшов обґрунтованого висновку про повернення заяви, що було належним чином мотивовано в ухвалі.
 
Суд апеляційної інстанції погодився із таким рішенням, про що в свою чергу навів відповідні мотиви, які узгоджуються з вимогами закону та із якими погоджується суд касаційної інстанції. 
 
Матеріали провадження не містять даних про порушення вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, а тому підстав для задоволення скарги ОСОБА_7 немає. 
 
Урахувавши наведене, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення. У зв`язку із цим та керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити судове рішення без зміни.
 
З цих підстав суд ухвалив:
 
Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 12 лютого 2020 року залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженої ОСОБА_7 – без задоволення.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:                            

ОСОБА_1                                                 ОСОБА_2                                        ОСОБА_3