Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 344/6630/17
провадження № 51-4852 км 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання   ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
захисника                                        ОСОБА_6 ,   
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисника                          ОСОБА_6 про передачу кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, 
встановив:
До початку судового розгляду захисник ОСОБА_6 подала до суду касаційної інстанції клопотання про передачу справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, мотивуючи це відсутністю єдності судової практики щодо визначення моменту закінчення (завершення) строку досудового розслідування та можливості проведення слідчих (розшукових) дій після відкриття та надання доступу до матеріалів провадження сторонам в порядку ст. 290 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК). Крім того, вказує на невизначеність              у судовій  практиці поняття «самовільно створеного приміщення (сховища)»,                              у зв`язку з чим, на її думку, існує питання чи підпадає воно під визначення «інше приміщення» та чи підлягають такі «самовільно створені приміщення» в об`єктах спільного користування кримінально правовій охороні, з точки зору недоторканості від посягання інших осіб.
Дослідивши матеріали провадження та вивчивши доводи клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для передачі кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Так, відповідно до положень ч. 5 ст. 434-1 КПК, суд який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Разом з тим, захисником у клопотанні не наведено належних доводів, які становлять виключно правову проблему та слугували би підставами для передачі провадження щодо ОСОБА_7 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.  
Керуючись ст. 434-1, 434-2 КПК, Суд
постановив:
У задоволені клопотання захисника ОСОБА_6 про передачу справи щодо ОСОБА_7 на розгляд Великої Палати Верховного Суду - відмовити.   
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                                ОСОБА_2                                            ОСОБА_3