22-ц/804/48/21 
                                                                                266/4428/17 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року                                                                                                  місто Маріуполь

   справа 266/4428/17
   провадження № 22-ц/804/48/21   
      
                  Донецький апеляційний суд у складі: 
  
                          судді-доповідача                                       Пономарьової О.М.,
                          суддів                                                         Лопатіної М.Ю., Попової С.А.,
                          секретар судового засідання                    Грішко С.В.,

сторони:
позивач – Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ІнвестохіллсВеста»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Пантелєєва Д.Г. від 30 листопада 2017 року, 
в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
7 листопада 2017 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни (далі – Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 11 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого з 19 квітня 2010 року є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0280/08/15-СL, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі з лімітом кредитування 40 000 доларів США зі строком користування до 10 липня 2018 року.
В забезпечення прийнятих ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором 11 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладений іпотечний договір №0280/08/15-СL(I), предметом якого є нерухоме майно – трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 .
У зв`язку із систематичними порушеннями з боку відповідача умов кредитного договору в 2010 році позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя від 27 вересня 2010 року, яке набуло чинності, задоволено позовні вимоги банку до ОСОБА_1 та стягнуто заборгованість за кредитним договором, заборгованість за відсотками та пеню в розмірі 346 923,87 грн, що еквівалентно 45 254,48 доларів США станом на 29 липня 2009 року. 
Станом на 07 листопада 2017 року рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 вересня 2010 року відповідачем не виконано. 
Позивач в період з 20 січня 2010 року по 20 вересня 2017 року здійснював нарахування відсотків за користування кредитом у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань. 
Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими процентами в сумі 38 964,78 доларів США та поточної суми заборгованості за нарахованими процентами в сумі 351,30 доларів США, загалом стягнути 39 316,08 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 27 липня 2017 року еквівалентно 1 017 691,23 грн, судові витрати покласти на відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 листопада 2017 року позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0280/08/15-СL від 11 липня 2008 року за нарахованими процентами в сумі 38 964,78 доларів США та поточної суми заборгованості за нарахованими процентами в сумі 351,30 доларів США, загалом стягнуто 39 316,08 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 27 липня 2017 року еквівалентно 1 017 691 грн 23 коп. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 8 000 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідач, не виконавши рішення суду, продовжував користування наданими йому коштами, в результаті чого позивач скористався своїм правом нарахування відсотків за користування кредитними коштами, оскільки не виконання боржником судового рішення не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання зобов`язання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
27 серпня 2020 року відповідач у справі ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване заочне рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 листопада 2017 року та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не був повідомлений про дату та час розгляду справи 30 листопада 2017 року, не отримував копію позовної заяви з додатками та не мав можливості подати до суду свої заперечення проти позову.
27 вересня 2010 року Приморським районним судом міста Маріуполя Донецької області розглянуто спір між сторонами стосовно спірного кредитного договору, з відповідача ОСОБА_1 стягнута заборгованість станом на 29 липня 2009 року. Тож, на думку відповідача, судом першої інстанції з нього стягнуто подвійну заборгованість за кредитним договором, за період з 20 січня 2010 року по 27 вересня 2010 року.
За рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 вересня 2010 року відкрито виконавче провадження, в рамках якого з грудня 2015 року по теперішній час проводиться відрахування з його пенсії у розмірі 20% і станом на листопад 2017 року на погашення суми боргу утримано 7 895 грн 76 коп.

В період з лютого по серпень 2012 року відповідач добровільно сплатив кошти у сумі 10 700 доларів США на погашення заборгованості.
Згідно з розрахунком, доданим до позовної заяви, частину цих коштів, а саме 300 доларів (від 13 лютого 2012 року), 400 доларів (від 12 березня 2012 року), 400 доларів (від 03 квітня 2012 року) та 5 348, 86 доларів (від 18 червня 2012 року) – позивачем зараховано в рахунок погашення заборгованості за відсотками.
Інша частина коштів, а саме 2 051,14 доларів (від 18 червня 2012 року), 1 900 доларів (від 25 червня 2012 року ) та 300 доларів (від 30 серпня 2012 року), зараховано позивачем в рахунок погашення тіла кредиту.
Такі дії позивача порушують вимоги пункту 2.7 кредитного договору, відповідно до умов якого вимоги банку, в першу чергу, погашаються в частині нарахованих відсотків за користування кредитом.

Доводи інших учасників справи
08 грудня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», яке залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача.
Фінансова компанія вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права, та просить залишити його без змін, відхиливши апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилання відповідача на часткове виконання рішення суду та стягнення з нього частини заборгованості шляхом відрахування з пенсії, не підтверджено належними доказами. До апеляційної скарги не долучено відповідних документів, на підтвердження зазначених обставин, з довідки Пенсійного Фонду не можливо встановити підставу відрахувань та їх призначення. Відповідачем не підтверджені платежі за період з 13 лютого 2012 року по 30 серпня 2012 року.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2020 року справу передано на розгляд колегії у складі: Мироненко І.П. (доповідач), Лісовий О.О., Лопатіна М.Ю.
Ухвалою апеляційного суду від 31 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху – заявнику запропоновано надати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та сплатити судовий збір.
Ухвалою апеляційного суду від 15 вересня 2020 року ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження, відстрочено сплату судового збору у сумі 22 898 грн 06 коп. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та зупинено дію заочного рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 листопада 2017 року.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 жовтня 2020 року справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Мироненко І.П. (доповідач), судді Барков В.М., Лопатіна М.Ю.
Ухвалою апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року у справі закінчено підготовчі дії та призначено до розгляду.
Ухвалою апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року строк розгляду справи продовжено з 14 листопада 2020 року на 15 днів.
Ухвалою апеляційного суду від 19 листопада 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛСВЕСТА» залучено до участі у справі в якості процесуального правонаступника позивача.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 січня 2021 року справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Пономарьова О.М. (доповідач), судді: Барков В.М., Лопатіна М.Ю.
Ухвалою апеляційного суду від 12 січня 2021 року справу призначено до розгляду.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2021 року справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Пономарьова О.М. (доповідач), судді: Лопатіна М.Ю., Попова С.А.

Фактичні обставини справи, встановлені судом 
Відповідно до укладеного договору №0280/08/15-СL від 11 липня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі з лімітом кредитування 40 000 доларів США зі строком користування до 10 липня 2018 року. 
В зв`язку із неналежним виконанням обов`язків відповідачем, позивач в 2010 році звернувся до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області №2-5579/10 від 27 вересня 2010 року задоволено позовні вимоги позивача, з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором №0280/08/15-СL від 11 липня 2008 року станом на 29 липня 2009 року в розмірі 346 923,87 грн, що еквівалентно 45 254,48 доларів США.
Звертаючись з позовом до суду в листопаді 2017 року, позивач зазначав, що вищевказане рішення суду про стягнення заборгованості не виконане, тому в період з 20 січня 2010 року по 20 серпня 2017 року позивач здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов  кредитного договору і станом на 27 липня 2017 року заборгованість становить 39 316,08 доларів США, яка підлягає стягненню з відповідача.

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4 , який просив залишити рішення суду без змін, відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 , які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час ухвалення місцевим судом заочного рішення, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України (в редакції, яка діє на час перегляду справи в суді апеляційної інстанції) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Статтею 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Апеляційним судом встановлено, що відомості щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд судом першої інстанції справи у матеріалах цивільної справи відсутні. 
Ухвалюючи заочне рішення місцевий суд допустив порушення норм процесуального права, яке у відповідності до вимог пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, оскільки допустив заочний розгляд справи не повідомивши належним чином про дату, час і місце судового засідання відповідача, про що він зазначає в своїй апеляційній скарзі.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).
За ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Згідно з вимогами ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вважаючи обґрунтованими позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2008 року, суд першої інстанції не врахував, що за рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області №2-5579/10 від 27 вересня 2010 року задоволено позовні вимоги позивача до ОСОБА_1 та стягнуто заборгованість за кредитним договором №0280/08/15-СL від 11 липня 2008 року в розмірі 346 923,87 грн, що еквівалентно 45 254,48 доларів США, у повному обсязі, тобто кредитор скористався своїх правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України щодо дострокового повернення позики та сплати процентів, що підтверджується оглянутими апеляційним судом матеріалами цивільної справи № 2-5579/10.
Таким чином, у справі, яка переглядається, вимоги банку про стягнення процентів після 30 липня 2009 року, коли була заявлена дострокова вимога про повернення кредитних коштів не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 у справі №14-10цс18.
У ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог банк та його правонаступник не заявляли, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після дострокової вимоги про повернення позики, яка розглянута та задоволена рішенням суду, є необґрунтованими.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи те, що апеляційний суд дійшов висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, наявні підстави вийти за межі вимог та доводів апеляційної скарги.
За таких обставин, оскільки у позивача було відсутнє право стягувати з відповідача проценти, нараховані після ухвалення рішення суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, а вимог про застосування наслідків, передбачених ст.625 ЦК, банк не заявляв, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за його безпідставністю.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладених обставин справи, заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Розподіл судових витрат
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.
Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
При зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_1 судовий збір не оплачував, оскільки ухвалою суду від 15 вересня 2020 року сплата судового збору у розмірі 22 898 грн 06 коп. була відстрочена до ухвалення судового рішення у справі. 
Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволеня апеляційної скарги ОСОБА_1 , з правонаступника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ІнвестохіллсВеста» в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 22 898 грн 06 коп. у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити. 
Заочне рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 листопада 2017 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ІнвестохіллсВеста», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ІнвестохіллсВеста» (вул. Олексія Терьохіна, буд. 8А. офіс 111 м, Київ, 04080; код ЄДРПОУ 41264766) в дохід держави (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 22 898 (двадцять дві тисячі вісімсот дев`яносто вісім) грн 06 коп. у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 03 березня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                                                   О.М. Пономарьова

Судді                                                                                                       М.Ю. Лопатіна

                                                                                                                 С.А. Попова