Справа № 154/3029/14-ц 	Головуючий у 1 інстанції: Пікула Н. В. 	
Провадження № 22-ц/802/131/21  Категорія: 2 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
22 лютого 2021 року                                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Киці С. І., Шевчук Л. Я., 
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Володимир-Волинська міська рада, про виділ в натурі частки із спільної часткової власності та поділ земельної ділянки за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2017 року,
                                             В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та просив суд виділити йому в натурі 2/3 частки будинковолодіння і припинити права спільної часткової власності на нього.
Покликався на те, що він з відповідачем є співвласниками будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема йому належить 2/3 частки цього нерухомого майна, а 1/3 його частки є власністю відповідача ОСОБА_1 .
Крім того вказував, що він є власником земельної ділянки, на якій знаходиться зазначене будинковолодіння.
За наведених обставин просив суд виділити йому 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями, припинивши право спільної часткової власності його і відповідача ОСОБА_1 на цей об`єкт нерухомого майна та відшкодувати йому понесені судові витрати.
У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності та поділ земельної ділянки.
Вказувала, що їй та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить будинковолодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Між ними існують неприязні відносини та наявний спір з приводу користування вищезазначеним житловим будинком і земельною ділянкою для його обслуговування. 
Тому, уточнивши позовні вимоги, просила суд виділити їй 1/3 частину будинку з господарськими будівлями і спорудами та 1/3 частину земельної ділянки для їх обслуговування і стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.
21 листопада 2014 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області постановлено ухвалу про прийняття вказаного зустрічного позову ОСОБА_1 до спільного розгляду із зазначеним вище первісним позовом ОСОБА_2 
Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 із-за неявки позивача в судові засідання без поважних причин залишено без розгляду.
Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2017 року зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Виділено ОСОБА_1 в натурі 1/3 частини садибного будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/3 частини земельної ділянки – для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з наступних приміщень: приміщення 2-4, площею 8,5 кв. м; приміщення 2-2, площею 2,0 кв. м; приміщення 2-3, площею 1,9 кв. м; приміщення 2-7, площею 2,3 кв. м; запроектоване приміщення 2-8*, площею 20,6 кв. м, а разом загальною площею 35,3 кв. м; запроектоване приміщення 2-11*, площею 3,8 кв. м; запроектоване приміщення 2-11**, площею 3,3 кв. м, а разом загальною площею 7,1 кв. м; приміщення 2-14, загальною площею 4,3 кв. м; сходи (б-3), балкон (а-5); 18/100 частини тераси (а-4); частина господарської будівлі (Б-2) (другий поверх – літнє приміщення); 44/100 частини огорожі (1-4), а всього вартістю 797 881 грн 11 коп., що складає 39/100 частини будинковолодіння. Решту частини житлового будинку та господарських споруд, що становить 61/100 частини будинковолодіння на суму 1253048 грн 89 коп., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 залишено у власності ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 114237 грн 78 коп. грошової компенсації за відхилення від ідеальних часток. Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 демонтувати вбиральню (б-1), вольєр (б-2); закласти цеглою дверний проріз між приміщеннями 2-3 і 2-1, 2-7 і 2-9; демонтувати частину перегородки довжиною 3,00 м між приміщеннями 2-8 і 2-9; влаштувати перегородку товщиною 0,15 метра в приміщенні 2-9 таким чином, щоб утворились запроектовані приміщення 1-8* і 1-9* з розмірами, як показано на плані; влаштувати цегляну перегородку товщиною 0,15 метра по лінії розподілу під терасою; влаштувати автономні мережі електропостачання, водопостачання, каналізації, газопостачання, опалення після надання технічних умов відповідними комунальними службами по варіантах розподілу для кожного із співвласників. ОСОБА_1 влаштувати перегородку товщиною 0,12 метра в приміщенні 2-11 таким чином, щоб утворились запроектовані приміщення (коридор 2-11* – 3,8 кв. м, ванна 2-11** – 3,3 кв. м) з розмірами, як показано на плані; влаштувати віконний проріз в приміщенні 2-11*; влаштувати дверний проріз між приміщеннями 2-11* і 2-4; переобладнати приміщення 2-4 в кухню; влаштувати віконний проріз в приміщенні 2-8*. ОСОБА_2 влаштувати перегородку товщиною 0,10 м (верх із склопакету) і товщиною 0,15 м (цегла) в приміщенні 2-1 таким чином, щоб утворились запроектовані приміщення (коридор 2-1* – 11,6 кв. м; кухня 2-1*** - 8,1 кв. м; санвузол 2-1** - 3,8 кв. м) з розмірами, як показано на плані; влаштувати міжповерхові сходи на терасу; закласти цеглою частину отворів між цегляними стовпами на і під терасою, на іншій частині вставити вікна у відповідності до будівельних вимог, а також вхідні двері. Виділено в користування ОСОБА_1 , як співвласнику 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,0247 га в тому числі в зоні дії сервітуту на користь другого співвласника для обслуговування своєї частини господарської будівлі 13 кв. м (розміри земельної ділянки вказано в додатку № 10 судової будівельно-технічної експертизи від 15 квітня 2016 року № 0-29). Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання правової допомоги в сумі 6 820 грн 80 коп., 243 грн 60 коп. судового збору та 1512 грн витрат на оплату судової будівельно-технічної експертизи, а всього 8576 грн 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі  3410 грн. 10 коп.
Додатковим рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 травня 2017 року ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судової будівельно-технічної експертизи в сумі 592 грн 67 коп.
24 липня 2017 року рішенням Апеляційного суду Волинської області додаткове рішення Володимир-Волинського міського суду від 04 травня 2017 року змінено, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 4802 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, у травні 2017 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким її позов задовольнити. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції провів розподіл спірного будинковолодіння і земельної ділянки, не взявши до уваги інші можливі варіанти поділу вказаних об`єктів нерухомого майна згідно часток їх співвласників, та вийшов за межі заявленого позову, виділивши іншу частину спірного майна ОСОБА_2 .
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Постановою Волинського апеляційного суду від 01 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2017 року залишено без змін.
У квітні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2017 року та постанову Волинського апеляційного суду від 01 березня 2019 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Волинського апеляційного суду від 01 березня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Оскільки учасники справи, будучи належним чином повідомленні про дату час і місце розгляду справи, не з`явилися в судове засідання, то колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, враховуючи вказівки Верховного суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.
Встановлено, що сторонам спору на праві спільної часткової власності належить будинковолодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: позивачу належить 1/3 частка, а відповідачу – 2/3 частки цього будинковолодіня.
Спірне будинколодіння складається із частини, право власності на яку відповідач набув у порядку спадкування після смерті батька, яка відповідно до технічного паспорта складалася з приміщень 2-1 площею 8,8 кв.м, 2-2 площею 14,5 кв.м, 2-3 площею 11,3 кв.м, 2-4 площею 8,2 кв.м, а також з іншої частини, яку за час перебування у шлюбі сторонами було добудовано та реконструйовано.
Крім того встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 травня 2008 року було визнано право власності за ОСОБА_2 на самочинно реконструйовану частину спірного будинковолодіння з господарськими приміщеннями, а згідно рішення цього ж суду вказану частину будинковолодіння було визнано спільною сумісною власністю сторін спору та визнано за ОСОБА_1 право власності 1/3 її частки.
Згідно державного акту на право власності на землю від 03 грудня 2008 року серія ЯД № 286491 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 740 кв.м. для обслуговування спірного житлового будинку з господарськими спорудами.
Відповідно до вимог ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно ст. 358 цього Кодексу право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У разі недосягнення згоди між співвласниками у праві спільної часткової власності про порядок володіння і користування спільним майном співвласник, має право звернутися до суду з позовом про надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а якщо це неможливо вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 7, 11 постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст.119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.
При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.
Одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також згідно зі ст. 105 ЗК вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що виділ часток (поділу) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Отже, встановивши наведені обставини справи та врахувавши зазначені норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність застосування саме 2 варіанту судової будівельно-технічної експертизи № 0-29 від 15.04.2016 року, який найбільш прийнятний для сторін спору та такий, що потребує менших матеріальних затрат, є можливим з технічної точки зору та являється найближчим до ідеальних часток, власниками яких є сторони спору.
Також, взявши за основу рішення вказаний висновок будівельно-технічної судової експертизи, та урахувавши вимоги ст. 105 ЗК України, суд першої інстанції правильно обрав саме другий варіант розподілу між сторонами спору земельної ділянки, на якій розміщене зазначене вище будинковолодіння.
Разом з тим, виділивши у власність ОСОБА_1 39/100 частини спірного будинковолодіння, визначивши склад об`єкту, його окремі кімнати, приміщення господарських будівель, та виділивши 61/100 частини цього будинковолодіння у власність ОСОБА_2 , суд першої інстанції у своєму рішенні не вказав, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку виділяється йому та з чого вона складається, а також які підсобні будівлі йому передаються.
Крім того, вказавши у своєму рішенні площу земельної ділянки, яка виділяється ОСОБА_1 для обслуговування її частини будинковолодіння, суд в оскаржуваному рішенні також не зазначив, яка земельна ділянка виділяється іншому співвласнику будинку та господарських споруд ОСОБА_2 та не вказав її площу.
Наведене, на думку колегії суддів, свідчить про те, що суд першої інстанції  під час ухвалення оскаржуваного рішення не врахував правовий режим спільної часткової власності чим порушив права ОСОБА_2 як співвласника спірного будинковолодіння та земельної ділянки і фактично не вирішив даний спір по суті.
За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині виділення ОСОБА_2 у власність 2/3 частини садибного будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки для їх обслуговування підлягає зміні.
В решті рішення суду першої інстанції відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Також колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо невірної оцінки доказів судом першої інстанції, вихід судом за межі позовних вимог не заслуговують на увагу, так як є суб`єктивними судженнями особи, яка подала апеляційну скаргу, та не впливають на законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Отже, враховуючи наведене, та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду першої інстанції змінити, виклавши його резолютивну частину в новій редакції.
Керуючись ст. 367, 368, 376, 381, 382, 384, ЦПК України, апеляційний суд,
                                               У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2017 року в частині виділення 2/3 частини садибного будинку з господарськими будівлями та спорудами, що становить 61/100 будинковолодіння на суму 1253048 грн 89 коп. ОСОБА_2 змінити, а саме абзац третій резолютивної частини рішення викласти в такій редакції: 
«Виділити ОСОБА_2 в натурі 2/3 частини садибного будинку з господарськими будівлями та спорудами та 2/3 частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з наступних приміщень: запроектованого приміщення 2-1* - площею 11,6 кв.м., запроектоване приміщення 2-1** площею – 3,8 кв.м., запроектоване приміщення 2-1*** - площею 8,1 кв.м., запроектоване приміщення 2-9* - площею 15,4 кв.м., а разом загальною площею 38,9 кв.м.; приміщення 2-10 – площею 21,2 кв.м., приміщення 2-12 – площею 1,0 кв.м., приміщення 2-13 – площею 3,5 кв.м., разом загальною площею 25,7 кв.м.; приміщення 2-5 – площею 25,6 кв.м., приміщення 2-6 – площею 8,1 кв.м., а разом загальною площею 33,7 кв.м.; 82/10 частини тераси (а-4); частина господарської будівлі (Б-2) (І-ий поверх – літня кухня, гараж); погріб під частиною будівлі (б); 56/100 частин огорожі (1-4), а всього вартістю 1253048 грн 89 коп., що складає 61/100 будинковолодіння.»
Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2017 року після абзацу восьмого доповнити абзацом девятим слідуючого змісту: « Виділити в користування ОСОБА_2 , як співвласнику 2/3 частини земельної ділянки площею 0,0493 га, в тому числі в зоні дії сервітуту на користь першого співвласника для проходу та обслуговування своєї частини будівель – 95 кв.м. (розміри земельної ділянки вказано в додатку № 10 судової будівельно-технічної експертизи № 0-29 від 15.04.2016 року)».
Відповідно абзаци дев`ятий – тринадцятий судового рішення вважати абзацами десятим – чотирнадцятим.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді