22-ц/804/249/21 
                                                                                221/3422/20 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року                                                                                                      місто Маріуполь

   справа № 221/3422/20
   провадження № 22-ц/804/249/21   
      
                  Донецький апеляційний суд у складі: 
  
                           судді-доповідача                                        Пономарьової О.М.,
                           суддів                                                          Зайцевої С.А., ПоповоЇ С.А.,
                           секретар судового засідання                     Грішко С.В., 

сторони:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області на рішення Волноваського районного суду Донецької області у складі судді Мохова Є.І. від 09 липня 2020 року, 
в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про визнання права власності на гараж в порядку спадкування.
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_3 . 
Після його смерті відкрилася спадщина на 2 гаражі, розташовані в районі житлового будинку АДРЕСА_1 . 
Позивач з братом ОСОБА_2 , відповідачем у справі, є спадкоємцями першої черги після смерті батька та прийняли гаражі у спадщину. Одним гаражем користується позивач, а другим – його брат. Вони не зверталися до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки документи на гаражі відсутні.
На теперішній час виникла необхідність оформлення спадщини в судовому порядку, тому в ТОВ «Волноваське БТІ» кожний з них виготовив технічний паспорт на гараж, яким він користується. 
Позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 на гараж, розташований в районі житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 73,4 кв.м, в т.ч. бокс №1 - 16,7 кв.м, бокс №2 - 33,7 кв.м, бокс № НОМЕР_1 - 23,0 кв.м.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 09 липня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на гараж задоволена.
Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на гараж, розташований в районі житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 73,4 кв.м, в т.ч. бокс №1 - 16,7 кв.м, бокс №2 - 33,7 кв.м, бокс №3 - 23,0 кв.м.
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивач, як син померлого, є спадкоємцем першої черги і відповідно до вимог діючого законодавства має право на спадкування після смерті батька, шляхом визнання за ним права власності в судовому порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
24 листопада 2020 року Військово-цивільна адміністрація міста Волноваха Волноваського району Донецької області, яка не брала участь у справі, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення та відмовити у задоволенні позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що саме Військово-цивільна адміністрація міста Волноваха Волноваського району Донецької області є належним відповідачем у справі, оскільки має відповідні повноваження щодо обліку об`єктів нерухомого майна усіх форм власності.
Заявник посилається на те, що позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини лише у 2020 року, та відповідно до копії паспорту не проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, до нотаріуса не звертався, а відтак, не може вважатися таким, що прийняв спадщину. Судом порушені права територіальної громади, інтереси якої не були належним чином представлені у судовій інстанції.

Доводи інших учасників справи
11 грудня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, де зазначено, що вимоги апелянта є безпідставними, оскільки він фактично прийняв спадщину після смерті батька, тож майно не переходило в статус безхазяйного. На підтвердження факту проживання разом із спадкодавцем на момент його смерті позивач надає довідку №662 від 09 грудня 2020 року, видану виконкомом Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області стосовно того, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 та у складі сім`ї мав двох синів – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Фактичні обставини справи, встановлені судом
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 05 червня 2006 року.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 є сином ОСОБА_3 .
В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що після смерті його батька відкрилася спадщина на 2 гаражі, розташовані в районі житлового будинку АДРЕСА_1 і він з братом - ОСОБА_2 , як діти померлого, є спадкоємцями першої черги після смерті батька та прийняли гаражі у спадщину: одним гаражем користуєся позивач, іншим – відповідач. До нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька вони не зверталися, оскільки документи на гаражі відсутні.

Рух справи у суді апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 листопада 2020 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Ткаченко Т.Б.
Ухвалою апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у справі відкрито апеляційне провадження.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 грудня 2020 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Попова С.А.
Ухвалою апеляційного суду від 09 грудня 2020 року справа призначена до судового розгляду. 

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Відповідно до ч.1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.
В судове засідання апеляційної інстанції сторони та особа, яка подала апеляційну скаргу, які повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення, не з`явилися, причин неявки в судове засідання не повідомили.
Відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК) і здійснюється за заповітом або за законом (статті 1216, 1217 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
               Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шести місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини, яким є день смерті особи, не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1220, частина перша статті 1269 ЦК України).
Відповідно до роз`яснень, викладених в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
За змістом ст. 391 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 
Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на гараж в порядку спадкування ОСОБА_1 в якості відповідача зазначив свого брата ОСОБА_2 і посилався на те, що вони прийняли спадщину, користуються гаражами, але не зверталися до нотаріуса за  отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки документи на гаражі відсутні.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторонам повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
До позовної заяви позивач не надав ніяких документів на підтвердження факту прийняття спадщини ним та відповідачем, наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину, ніяких клопотань про витребування доказів не заявляв та просив розглядати справу у його відсутність.
Судом першої інстанції справа розглянута у відсутність сторін, оскільки і відповідач подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність, тобто спору між сторонами про спадкування не існувало. 
В судове засідання апеляційної інстанції сторони неодноразово не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
До відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 надав довідку виконкому Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області від 09 грудня 2020 року, з якої вбачається, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 - та мав наступний склад сім`ї: син ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28 січня 2003 року по теперішній час, та син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 18 лютого 1998 року по теперішній час.(а.с. 57)
Проте вказана довідка не може бути взята до уваги апеляційним судом та викликає сумніви, оскільки відповідно до даних паспорту відповідача ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 він зареєстрований лише 05 жовтня 2012 року, а до цього часу був зареєстрований в АДРЕСА_3 .
Таким чином, відсутні докази, що на момент смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_2 проживав постійно зі спадкодавцем та прийняв спадщину.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі є обгрунтованими. Суд першої інстанції зазначені обставини не перевірив, не з`ясував, чи є інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 (дружина, інші діти), та в разі їх відсутності не обговорив питання щодо залучення в якості відповідача Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області, що є тимчасовим державним органом, що здійснює на відповідній території повноваження міської ради, виконавчих органів міської ради, що визначено Законом України «Про військово-цивільні адміністрації».
Крім того, приймаючи рішення про визнання права власності на гараж в порядку спадкування, місцевий суд не пересвідчився, чи належить спірний гараж до спадкового майна, оскільки ніяких доказів на підтвердження приналежності гаража померлому ОСОБА_3 позивач ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надав.
Проте, з пояснень керівника Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області, які надані в апеляційну інстанцію, вбачається, що на момент побудови спірного гаражу в 1989 році земельна ділянка знаходилася у постійному користуванні ДП «Донецька залізниця». 
Ніяких доказів, на підтвердження того, що ОСОБА_3 надавалась земельна ділянка під забудову і що саме він будував спірний гараж або придбав його за угодою, позивачем суду не надано. Своє звернення до суду про визнання права власності на гараж в порядку спадкування позивач мотивує відсутністю документів, а не їх втратою.
За викладених обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки не визначений суб`єктний склад, позов заявлений до відповідача, який не прийняв спадщину, відсутні докази, що спірне майно входить до складу спадщини.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення суду першої інстанції повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, допущені порушення норм процесуального закону, зроблені висновки, які не відповідають встановленим у справі обставинам та неправильно застосовані норми матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на гараж, розташований в районі житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 73,4 кв.м, в т.ч. бокс №1 - 16,7 кв.м, бокс №2 - 33,7 кв.м, бокс №3 - 23,0 кв.м.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Статтею 141 ЦПК України, яка регулює розподіл судових витрат між сторонами, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При подачі апеляційної скарги Військово-цивільна адміністрація міста Волноваха Волноваського району Донецької області сплатила судовий збір в розмірі 1 261 грн 50 коп.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на гараж, с ОСОБА_1 на користь Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області належить стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 261 грн 50 коп. у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області задовольнити. 
Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 09 липня 2020 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення. 
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на гараж, розташований в районі житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 73,4 кв.м, в т.ч. бокс №1 - 16,7 кв.м, бокс №2 - 33,7 кв.м, бокс № НОМЕР_1 - 23,0 кв.м, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Волноваха Донецької області, ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області (вул. Центральна, 88 м. Волноваха, Волноваський район Донецької області, код ЄДРПОУ 42849315) понесені судові витрати по сплаті судового збору у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 50 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 16 січня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                                                   О.М. Пономарьова

Судді                                                                                                      С.А. Зайцева

                                                                                                                 С.А. Попова