КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/1713/2021                    
справа №357/11294/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2021 року                                                                                               м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Андрієнко А.М., Головачова Я.В.
за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Ярмоли О.Я. 
у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші", заінтересовані особи: державний виконавець Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Огородник Дмитро Олександрович, боржник Комунальне підприємство Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,-
встановив:
 
            В жовтні 2020 року ТОВ Агрофірма "Матюші" звернулось до суду із скаргою, у якій просить визнати дії старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Огородника Д.О. щодо повернення стягувачу виконавчого документу - виконавчого листа, виданого 25 червня 2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі №357/11294/18 без прийняття до виконання - неправомірними та зобов`язати державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Огородника Д.О. або іншу посадову особу Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняти до виконання  виконавчий лист, виданий 25 червня 2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі №357/11294/18, відкрити виконавче провадження та розпочати примусове виконання рішення.
 
            Скарга обґрунтована тим, що виконавчий лист повернуто на підставі пункту 6 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із відсутністю в ньому дати народження та ідентифікаційного коду боржника.
 
            Стягувач уважає такі дії неправомірними, оскільки боржником за виконавчим документом є юридична особа Комунальне підприємство Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав", а не ОСОБА_1 , яка працює державним реєстратором.
 
            Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2020 року у задоволенні скарги відмовлено.
 
            Не погодившись з постановленою ухвалою, ТОВ Агрофірма "Матюші" подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу  скасувати, скаргу задовольнити. Посилається на обставини справи, із якими звернувся до суду.
 
            В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
 
 Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця є правомірними, оскільки відсутність інформації про дату народження та реєстраційний номер облікової картки платника податку унеможливлює ідентифікацію фізичної особи.
 
З такими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується.
 
            Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
            З матеріалів справи убачається, що 25 червня 2020 року на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2019 року видано виконавчий лист про стягнення з Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" ОСОБА_1 /АДРЕСА_1/ користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" /ідентифікаційний код 03755348/ судові витрати в розмірі 5436,70 грн. /п`ять тисяч чотириста тридцять шість грн. 70 коп./.
 
            У відомостях виконавчого листа щодо боржника зазначена така інформація:
            Державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" ОСОБА_1.
            АДРЕСА_1
            Ідентифікаційний код: НОМЕР_1.
 
Згідно Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 21 вересня 2020 року, старшим державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Огородником Д.О. згідно пункту 6 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, з посиланням на не зазначення у виконавчому документі дати народження та ідентифікаційного коду боржника.
 
Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
 
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
 
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40). У Рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.
 
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Нормою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
 
Згідно статті 431 ЦПК України та розділу XIX Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року №814, обов`язок оформлення виконавчого листа покладається на суд (апарат суду), який розглянув справу. Інформація, що має бути зазначена у виконавчому листі, формується на підставі даних матеріалів справи, у якій ухвалено відповідне рішення.
 
Відповідно до положень частини 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі, зокрема, зазначаються:
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
 
В частині 1 статті 4 цього Закону також вказано, що у виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
 
Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.
 
Отже вимогою Закону є необхідність зазначення у виконавчому документі сукупності відомостей, що дозволяють ідентифікувати особу боржника і забезпечити виконання рішення.
 
            Разом з тим, пункт 3 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" надає право виконавцю під час виконання рішень з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; частина 5 статті 18 цього Закону надає право виконавцю під час виконання рішень  на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.
 
Із наведеного убачається, що державний виконавець не позбавлений можливості отримати належну інформацію, натомість виконавчий лист містить відомості, що дозволяють ідентифікувати боржника, отже дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання  не можна уважати правомірними. Вказівка у виконавчому листі про перебування державного реєстратора ОСОБА_1   у трудових відносинах із Комунальним підприємством Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" дозволяє виконавцю отримати інші відомості щодо боржника у разі такої необхідності.
 
Дані виконавчого листа дають підстави стверджувати, що боржником є фізична особа, відтак твердження скаржника про те, що боржник є юридичною особою, колегія суддів уважає помилковим.
 
Разом з тим, оскільки судом першої інстанції ухвалено судове рішення із порушенням норм матеріального права, таке судове рішення підлягає скасуванню, оскільки призвело до неправильного вирішення справи.
 
            Вимоги скарги в частині зобов`язання державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист, виданий 25 червня 2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі №357/11294/18, відкрити виконавче провадження та розпочати примусове виконання рішення не підлягають задоволенню, оскільки вчинення цих дій є компетенцією виконавця. Натомість визнання неправомірними дій державного виконавця щодо  повернення виконавчого документа без прийняття до виконання  відповідно до пункту 6 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" є належним та достатнім способом усунення порушеного права заявника.
   
            Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" задовольнити частково.
 
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення наступного змісту.
 
Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" на дії державного виконавця задовольнити частково.
 
Визнати дії старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Огородника Д.О. щодо повернення стягувачу виконавчого документу - виконавчого листа, виданого 25 червня 2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі №357/11294/18 без прийняття до виконання - неправомірними.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складено 19 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         А.М. Андрієнко

Я.В. Головачов