ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 р.	Справа № 583/4118/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.01.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Плотникова Н.Б., вул. Жовтнева, 7, м. Охтирка, Ахтырський, Сумська, 42700, по справі № 583/4118/20
за позовом        ОСОБА_1  
до      Поліцейського роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції Циндренко Тетяни Миколаївни ,      Департаменту патрульної поліції Національної поліції України  
про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
          Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3383948 від 04.11.2020 р., винесену поліцейською роти № 3 батальйону УПП в Сумській області лейтенантом поліції Циндренко Т.М. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження в справі закрити.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від  12.01.2021 року в задоволенні адміністративного позову  відмовлено.
Позивач,  не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції проігноровано рішення апеляційних судів та касаційного суду в подібних правовідносинах, при аналогічних обставинах справи, таких як постанова від 15.10.2020 по справі №953/6701/20, від 20.08.2019 по справі №127/17357/19, від 27.10.2020 по справі № 234/8827/20. Також, позивач вважає протиправною зупинку його автомобіля та вказує на порушення відповідачем порядку розгляду справи. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що поліцейською роти № 3 батальйону № 1 УПП в Сумській області Циндренко Т.М. 04.11.2020 р. винесено постанову серія ЕАМ № 3383948 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та застосовано адміністративне стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 
Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 04.11.2020 р. о 13 год. 45 хв. керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307 Славута ДНЗ: НОМЕР_1 в населеному пункті зі швидкістю 76 км/год., що зафіксовано на пристрій для вимірювання швидкості руху TruCAM 001065, при перевірці не пред`явив документи згідно п. 2.1 а ПДР України, що зафіксовано на нагрудний мобільний реєстратор ВМ0069, чим порушив п. 2.4 а ПДР України керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.
Не погодившись із прийнятим рішенням суб`єкта владних повноважень про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, правомірно виніс постанову та наклав на позивача адміністративне стягнення.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року №1306 (зі змінами та доповненнями). 
За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих правил.
Відповідно до вимог п. 2.4 а ПДР водій механічного транспортного засобу на вимогу поліцейського повинен пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР, серед яких посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з положеннями  ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з положеннями  ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
З матеріалів справи встановлено, що постановою серія ЕАМ № 3383948 від 04.11.2020 накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП.
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України про адміністративні правопорушення, настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Як доказ на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, відповідачем надано до суду відеозаписи, зафіксовані нагрудним реєстратором DMT1 ВМ0069.
Колегія суддів дослідивши надані відеозаписи зазначає, що останні містять інформацію про те, що позивач при перевірці документів не пред`явив документи згідно з п. 2.1 а ПДР.
Оскаржена постанова про адміністративне правопорушення також містить інформацію про відео фіксацію на зазначений прилад.
Крім того, процедура розгляду справи після зупинки автомобіля також фіксувалась на нагрудну камеру співробітника поліції.
При цьому, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що поліцейським дотримана процедура розгляду справи, роз`яснені права та можливість надати пояснення, що підтверджується зазначеним відеозаписом. 
Суд спростовує доводи позивача про порушення його прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення через неможливість надати письмові пояснення, клопотання, скористатись правовою допомогою, оскільки позивач мав можливість надати письмові пояснення безпосередньо під час розгляду справи, а за правовою допомогою йому була надана можливість звернутись.
Одночасно, колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо протиправності зупинки його транспортного засобу, оскільки відповідачем не доведено факт скоєння останнім правопорушення.
Так, в оскарженій постанові зазначено, що ОСОБА_1 04.11.2020 р. о 13 год. 45 хв. керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307 Славута ДНЗ: НОМЕР_1 в населеному пункті зі швидкістю 76 км/год., що зафіксовано на пристрій для вимірювання швидкості руху TruCAM 001065.
Позивача на місці було ознайомлено з зафіксованим адміністративним правопорушенням,  зафіксованим за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС001065) - швидкість з якою рухався транспортний засіб Позивача ЗАЗІ 10307, номерний знак НОМЕР_1 становила 76 км/год, що на 26 км/год перевищує встановлене обмеження швидкості в населеному пункті.
З відеозапису та фотознімків наявних в матеріалах справи зафіксованих за допомогою вказаного лазерного вимірювача швидкості чітко видно, що 04.11.2020 року 13 год. 45 хв. АД Н-12, 95 км, с. Хухра рухається один транспортний засіб ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 76 км/год та поряд немає інших схожих транспортних засобів.
Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС001065) отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/1-2903-2012 та пройшов повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/17651.
Згідно з Приписом управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції від 30.09.2020 року № 159 з метою забезпечення безпеки дорожнього руху на автодорозі Н-12 «Суми-Полтава» на території Охтирського району, від 88 км+170 до 99 км, встановлено дорожні знаки 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» з табличкою 7.2.1 «Зона дії» (11 км). Дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» с. Хухра, Охтирського району, Сумської області встановлений на АД Н-12, 95 км.
Отже, в даному випадку наявний факт руху позивача зі швидкістю 76 км/год в зоні дії знаку 5.45.ПДР «Початок населеного пункту», що був підставою для зупинки транспортного засобу та здійснення контролю за наявністю у позивача посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб та поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
За правилами статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Отже, накладення відповідачем стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених є обґрунтованим..
Аналогічного висновку дійшов і Верховний суд в постанові від 10 вересня 2019 року по справі №537/2324/17.
Посилання позивача на постанови від 15.10.2020 по справі №953/6701/20, від 20.08.2019 по справі №127/17357/19, від 27.10.2020 по справі № 234/8827/20 є безпідставними, оскільки ці постанови ухвалені за інших фактичних обставин. 
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем задокументовано та доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем ПДР України.
Отже, постанова серія ЕАМ № 3383948 від 04.11.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП є правомірною та скасуванню не підлягає.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
          Керуючись ст. ст. 243, 250, 270-272, 286, 308, 310, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.01.2021 року по справі № 583/4118/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Я.В. П`янова