ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи: 766/21503/20                        Суддя першої інстанції Валігурська Л.В.
Номер провадження: 33/819/106/21                                         Суддя апеляційної інстанції  Семиженко Г.В.      
                                                                                                                                       
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ
22 лютого 2021 року                                                                                  м. Херсон
Херсонський апеляційний суд у складі судді Семиженка Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Макарова Віталія Валентиновича від імені ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 28 січня 2021 року, винесену суддею Валігурською Л.В., у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дар`ївка Білозерського району Херсонської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення
За протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 269027 від 24 грудня 2020 року ОСОБА_1 24 грудня 2020 року близько 12 години 50 хвилин у місті Херсоні по Бериславському шосе, 2, керуючи транспортним засобом «Богдан А06921», державний номерний знак НОМЕР_2 , який виконував регулярні перевезення пасажирів на міському маршруті № 35, здійснював перевезення пасажирів понад максимальну кількість згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яка складає 17 сидячих місць, тоді як у наявності перебував 21 пасажир, чим порушив вимоги п. п. 10 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи відбудеться за викликом у Херсонському міському суді Херсонської області, на вказаному протоколі ОСОБА_1 поставив свій підпис та отримав його копію.
Постанова суду першої інстанції
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 454 гривень.
Мотиви суду першої інстанції
Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 269027 від 24 грудня 2020 року, відео-файлом з нагрудного відео-реєстратора поліцейського, перевезення здійснювалося як із зайнятими місцями для сидіння, так і з пасажирами, які не були забезпечені такими місцями, у кількості, яку оцінити як несуттєву неможливо, наведені у справі докази узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, останній не вжив жодних заходів щодо зменшення кількості пасажирів у салоні маршрутного автобуса, підстав для застосування ст. 22 КУпАП суд не знайшов.
Вимоги апеляційної скарги
Захисник адвокат Макаров В.В. від імені ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтування скарги
Посилався на те, що в оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив, що постанова Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року не визначає спеціального суб`єкта відповідальності, проте проігнорував той факт, що відповідальність настає лише внаслідок невиконання чи неналежного виконання певною особою обов`язків, які покладені на неї законом чи розпорядчими документами, ст. 44-3 КУпАП не передбачає відповідальності суб`єкта господарювання і дійсно ОСОБА_1 не можна виключити із числа осіб, які за певних умов можуть нести відповідальність за недотримання карантинних обмежень, суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення з посиланням лише на власні припущення щодо наявності у водія автобуса обов`язків контролювати дотримання обмежень, встановлених п. п. 10 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року, ОСОБА_1 як водій автобуса є найманим працівником Публічного акціонерного товариства «Ремпобуттехніка», на підставі трудового договору керував автобусом у зазначений у протоколі час, перевезення пасажирів автомобільним транспортом на маршруті № 35 здійснювало Публічне акціонерне товариство «Ремпобуттехніка», ОСОБА_1 лише керував автобусом, з точки зору права він не виконував регулярні пасажирські перевезення по міському маршруту № 35 і на нього законом не покладено обов`язків з дотриманням карантинних обмежень під час перевезень, матеріали справи не містять даних щодо покладення на нього додаткових обов`язків по обслуговуванню пасажирів та виконанню функцій контролера за дотриманням карантинних обмежень, зміст протоколу не містить достатніх даних, які б підтверджували склад та подію адміністративного правопорушення, зокрема щодо наявності у ОСОБА_1 повноважень виконувати певні функції від імені перевізника, крім тих, що покладені на нього трудовим договором та Правилами дорожнього руху.
Процесуальні позиції сторін при апеляційному розгляді справи
Захисник адвокат Макаров В.В. від імені ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав, пояснив, що обов`язок дотримання вимог щодо кількості пасажирів в межах технічних характеристик дійсно лежить на водієві, стосовно карантинних обмежень такий обов`язок лежить на перевізнику, який мав забезпечити виконання зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, заперечував щодо виклику у судове засідання представника перевізника.
ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав, пояснив, що він був обізнаний про введення в країні карантинних обмежень щодо максимальної кількості пасажирів, проте не був обізнаний щодо порядку виконання таких обмежень.
Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_1 з 11 квітня 2011 року працює водієм у Публічному акціонерному товаристві «Ремпобуттехніка-Херсон», відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 транспортний засіб марки «Богдан А 06921», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, обладнаний 17 сидячими місцями разом з місцем водія, транспортний засіб зареєстрований за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ремпобуттехніка-Херсон», якому за ліцензійною карткою серії АА № 748201 дозволено здійснювати внутрішні перевезення пасажирів вказаним автобусом.
П. 10 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в її редакції на вказаний у протоколі час на території України на період дії карантину запроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи, заборонено здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.
Постановою цього ж органу № 1306 від 10 жовтня 2001 року з наступними змінами затверджено Правила дорожнього руху, за змістом їх розділу 21 вирішення питань перевезення пасажирів та їх кількості перебуває в компетенції та обов`язках саме водія відповідного транспортного засобу.
Ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає застосовану судом першої інстанції відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Таким чином вказані у протоколі обставини знайшли своє об`єктивне підтвердження у судовому засіданні, доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують та не містять обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставою для задоволення її вимог, скаргу слід відхилити, постанову у справі залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника адвоката Макарова Віталія Валентиновича від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 28 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Семиженко