УХВАЛА

16 березня 2021 року  
Київ
справа №260/3601/20
адміністративне провадження №К/9901/7265/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича
на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада  2020 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року
у справі №260/3601/20
за позовом ОСОБА_1 
до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича 
треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про визнання протиправними та скасування постанов,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. треті особи ТзОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про визнання протиправними та скасування постанови, відповідно до якої стягнуто з позивача  на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість в розмірі 56365,90 грн. Позов обгрунтовано тим, що вказана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки виконавець не мав права відкривати дане провадження, у зв`язку з тим, що боржник не має жодного відношення до виконавчого округу м. Києва, адже проживає та зареєстрований за іншою адресою. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада  2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року, позов задоволено.

02 березня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада  2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі №260/3601/20.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Предметом спору у цій справі є правомірність постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.
Статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
За правилами частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження судового рішення в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Оскаржуючи судові рішення, прийняті за правилами статті 287 КАС України, приватний виконавець Клименко Р.В., зазначає, що касаційна скарга касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, на підтвердження чого надає судові рішення у різних справах, як приклади прийняття судами протилежних рішень у подібних правовідносинах.
Проаналізувавши зміст та доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що зазначена справа може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Так, за приписами частини другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. На думку заявника, приписи зазначеної норми є диспозитивними, оскільки у ній наявне право вибору пред`явлення виконавчого документу: або за місцем реєстрації, або за місцем проживання боржника. Водночас, вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження приватний виконавець здійснює лише перевірку відповідності виконавчого документа вимогам статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" щодо його оформлення, проте не перевіряє інформацію, зазначену в цьому  документі. У касаційній скарзі, заявник послався на те, що скасовуючи постанову про відкриття виконавчого провадження, суди, на його думку, дійшли помилкового висновку про те, що вона є неправомірною з тих підстав, що її прийнято за виконавчим документом, пред`явленим не за місцем проживання боржника, оскільки помилково ототожнили "місце проживання" та поняття "місце реєстрації". 
Крім цього, підставою для відкриття касаційного провадження у справі №260/3601/20 є посилання у касаційній скарзі на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Скаржник, обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, звертає увагу на    те, що наразі не існує висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та вирішення питання про відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження за місцем проживання/перебування боржника, вказаному у виконавчому документі та/або заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження.
Обґрунтування скаржником наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень є достатньо мотивованими та потребують перевірки судом касаційної інстанції у межах доводів касаційної скарги.
Також, відповідач у касаційної скарги вказує на те, що підставою звернення із даною скаргою є пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального законодавства та порушення норм процесуального права.
Однак, оскільки пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України є нормою, обґрунтування необхідності якого можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний підпункт та частину статті 353 КАС України, а відповідач лише обмежився загальним доводами без наведення відповідних мотивів та обґрунтувань,    Суд не бере до уваги посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями    12, 287, 328, 330, 334 КАС України    в редакції    Закону № 2147-VІІІ, Суд-
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада  2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі №260/3601/20.
2. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань. 
3. Витребувати з Закарпатського окружного адміністративного суду справу №260/3601/20.
4. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена. 

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк 
 Ж.М. Мельник-Томенко ,
Судді Верховного Суду