ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2830/21 Справа № 209/545/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справі Дніпровського апеляційного суду в складі:

               головуючого – судді Демченко Е.Л. 
               суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О. 
               при секретарі – Кругман А.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія ”Дніпрофінансгруп” на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія ”Дніпрофінансгруп” про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку на його пред`явлення, - 

в с т а н о в и л а:

       У жовтні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія ”Дніпрофінансгруп” (далі — ТОВ “ФК ”Дніпрофінансгруп”) звернулось до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку на його пред`явлення.
       Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2020 року заяву задоволено частково. Замінено сторону виконавчого провадження публічне акціонерне товариство “Комерційний банк “Надра” (далі — ПАТ “КБ ”Надра”) його правонаступником ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп". В іншій частині заяви відмовлено. 
       В апеляційній скарзі ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп"  ставить питання про скасування ухвали Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2020 року в частині відмови в задоволенні заяви щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дублікату виконавчого листа та постановлення в цій частині нової ухвали, мотивуючи тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.
       Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявні правові підстави для задоволення заяви у повному обсязі. Наголошували на тому, що вони позбавлені можливості реалізувати свої права гарантовані конституцією, а рішення суду про стягнення заборгованості залишається невиконаним. 
       Відзив на апеляційну скаргу надано не було.         
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
       З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 04 липня 2014 року позов ПАТ “КБ “Надра” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,      ОСОБА_1  на користь ПАТ “КБ “Надра” заборгованість в розмірі 412 952,51 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі по 1 218 грн. з кожного. 
       Згідно договору №GL48N718070-1-3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрованого в реєстрі за №509, право вимоги за кредитним договором №8/2007/840-К/1888-Н від 27 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , первісний кредитор - ПАТ КБ "Надра" відступив права вимоги на користь "ФК "Дніпрофінансгруп" разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. 
       Задовольняючи частково подану ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заява в частині заміни сторони є обґрунтованою та доведеною, а правові підстави для задоволення заяви в частині видачі дублікати виконавчого листа та поновлення строк для його пред`явлення відсутні.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відсутності правових підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дублікату виконавчого документа та відхиляє доводи апеляційної скарги у зв`язку з наступним. 
       Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.
       Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.
       Згідно ст.127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
       Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
       Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Відповідно до статей 76,77,78,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
       Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Норми ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.
       З заяви ТОВ “ФК ”Дніпрофінансгруп” та матеріалів справи не вбачається достатніх підстав для її задоволення.
       Колегія суддів звертає увагу, що факт набуття заявником права вимоги за кредитним договором №8/2007/840-К/188-Н від 27 грудня 2007 року вже після закінчення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання не є безумовною підставою для поновлення цього строку. 
       ПАТ “КБ “Надра” взагалі не отримувало виконавчий лист, та з 2014 року правом на пред`явлення виконавчого листа до виконання до органів державної виконавчої служби не скористалося. 
       Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.
       Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.
       Заявником не наведено причин, які є поважними та давали підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надано таких доказів.
       Суд не може безпідставно поновити строк пред"явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.
       У даному випадку стягувач внаслідок своєї тривалої бездіяльності, яка не була виправдана поважними причинами, не продемонстрував зацікавленості у виконання рішення суду на свою користь у примусовому порядку, тому боржник відповідно до ст.433 ЦПК України з урахування принципу правової визначеності вправі розраховувати на те, що у такому випадку суд не має поновлювати процесуальний строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
       Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.
       Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, –
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія ”Дніпрофінансгруп” залишити без задоволення. 

       Ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2020 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

               Головуючий:                                         Демченко Е.Л.

        Судді:                                                 Куценко Т.Р. 

               Макаров М.О.