ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" лютого 2021 р.                                          Справа№ 920/977/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Поляк О.І.
суддів:            Дідиченко  М.А. 
          Кропивної Л.В. 
 
за участі секретаря - Стародуб М.Ф.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 01.07.2020 (повний текст підписаний 17.08.2020) у справі №920/977/19 (головуючий суддя Джепа Ю.А., судді: Жерьобкіна Є.А., Яковенко В.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго"
до Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"
про стягнення 1830003,84 грн,

за участі представників згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» заборгованості у сумі 1830003,84 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач листом від 04.10.2017 № 55-1/17 звернувся до позивача з проханням відновити поставку теплової енергії для споживачів відповідача та зобов`язався відшкодувати позивачеві витрати на підігрів теплоносія для заповнення теплових мереж по зоні теплопостачання відповідача в строк до 31.12.2017. Позивач прийняв пропозицію відповідача та здійснив підігрів теплоносія в теплових мережах відповідача, визначених рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.05.2011 № 322, проте відповідач не відшкодував позивачеві вищезазначених витрат, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з вимогою оплати вартість переданої теплової енергії листом від 29.11.2017 № 5185, а також з претензією про оплату заборгованості від 06.08.2019 № 3210, проте відповідач не виконав свої зобов`язання з оплати переданої теплової енергії. Посилаючись на висновок Вищого господарського суду України, викладений в постанові від 26.01.2017 у справі № 904/4080/16, позивач вважає, що покупець (відповідач) зобов`язаний оплатити продавцю (позивачу) повну ціну переданого товару, навіть у разі укладення договору поставки у спрощений спосіб, а також позивач зазначає, що у постанові від 18.11.2015 у справі № 6-582цс15 Верховний Суд України виходив з того, що позов про стягнення вартості теплової енергії підлягає задоволенню, якщо підтверджено, що між сторонами склалися фактичні договірні відносини.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 01.07.2020 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго"          1830003,84 грн заборгованості та 27450,06 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок звернення відповідача до позивача з листом від 04.10.2017 № 55-1/17 з проханням відновити поставку теплової енергії для споживачів відповідача та прийняття вказаної пропозиції позивачем, між сторонами було укладеного договір у спрощений спосіб, за умовами якого відповідач зобов`язався відшкодувати позивачу витрати на підігрів теплоносія для заповнення теплових мереж по зоні теплопостачання відповідача в строк до 31.12.2017, проте вказаного обов`язку не виконав.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"          звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім цього, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, приймаючи рішення, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, не з`ясував обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, 19.0.2017 позивачем було направлено відповідачу лист, згідно якого кількість витраченої теплової енергії на підігрів теплоносія в зоні обслуговування товариства склала 508 Гкал, вартість - 593200,00 грн. Проте, 01.02.2018 позивач надав відповідачу рахунок, згідно якого обсяг витраченої теплової енергії склав 1511,999 Гкал, а вартість - 1830003,84 грн, тоді як жодних обґрунтувань заявлених обсягів витраченої теплової енергії та її вартості позивачем надано не було.
Товариство також наголошує, що судом не було наведено посилання на положення жодного нормативного акту, який би обґрунтовував наявність у Товариства обов`язку по понесенню ним будь-яких витрат по заповненню теплових мереж або ж підігріву у них теплоносія. На думку апелянта, пункти 6.3.2, 6.3.3 та 6.3.5 Правил технічної експлуатації теплових установок та мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 № 71, на які також посилається суд, не містять вказівки на обов`язок товариства щодо порядку заповнення теплових мереж та підігріву у них теплоносія.
При цьому, апелянт наголошує, що оскільки жодних істотних умов договору у листі товариства № 55-1/17 від 04.10.2017 не наводилося, а сторонами у справі не направлялися одне одному інші документи, що містили б істотні умови відповідного договору, позиція суду щодо того, що шляхом направлення Товариством вказаного листа та вчинення ТОВ «Сумитеплоенерго» дій по відновленню подачі теплоносія сторонами по справі було укладено певний окремий договір на поставку теплової енергії, не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить положенням чинного законодавства.
Також, п. 2.1.6 КТМ 204, а саме формула 2.10, наведена у ньому, дійсно передбачає, що при розрахунку теплового потоку на гаряче водопостачання температура холодної  (водопровідної) води в неопалювальний період при відсутності даних приймається рівною 5°С, проте позивач володів інформацією про температуру холодної води на момент підігріву  теплоносія. У відповідності до «Суточного отчета отпуска тепла в горячей воде за 03.10.2017», доданого позивачем до листа № 481 від 25.01.2018, температура холодної води фіксується встановленим на Сумській ТЕЦ лічильником теплової енергії позивача в стовбці «температура речной воды» і станом на 04.10.2017 відповідна температура становила 12° С. При цьому, формула 2.10, наведена у пункті 2.1.6 КТМ 204, на який посилається суд, містить два показники базових значень температури холодної (водопровідної) води в неопалювальний період: Тх.л. у розмірі 15° С, та Тх.з. у розмірі 5° С. На яких підставах позивач при розрахунку втрат було використано менше значення температури води ані позивачем, ані судом необґрунтовано.
Крім того, товариство наголошує, що на момент припинення постачання теплової енергії ТОВ «Сумитеплоенерго» 02.10.2017 температура теплоносія у теплових мережах у зоні обслуговування ПАТ «Сумське НВО» становила в середньому 57 градусів Цельсія з моменту припинення постачання теплоносія до моменту відновлення постачання теплової енергії і пройшло близько однієї доби, тож враховуючи початкову температуру теплоносія, наявність теплоізоляції на теплових мережах та місце розміщення теплових мереж, товариство вважає, що за відповідний проміжок часу температура теплоносія у теплових мережах не могла опуститися до наведеного ТОВ «Сумитеплоенерго» значення.
У відповідності до даних відомостей центральних теплових пунктів за 04.10.2017 за період з 17:30 до 19:45, тобто коли подачу теплоносія ще не було розпочато, температура теплоносія у подавальному трубопроводі ряду центральних теплових пунктів у зоні обслуговування товариства  коливалася у діапазоні 22 ° С - 44 ° С (стовпець відомості «Тп» - температура подачі ТЭЦ), з огляду на що, товариство вважає, що значення початкової температури теплоносія у розмірі 5°С позивачем не доведено.
Також, позивачем розраховуються витрати на підігрів теплоносія виходячи із загальної ємності теплових мереж -  19540м3. Вказана ємність, як зазначає суд, складається з ємності теплових мереж на території обслуговування Товариства (9716,42 м3) та ємності внутрішньобудинкових теплових мереж на території обслуговування Товариства (9823,58 м3). При цьому, позивач не надав жодного документу, що підтверджував би показник ємності внутрішньобудинкових теплових мереж на території обслуговування Товариства (9823,58 м3). Реєстр теплових мереж ТОВ «Сумитеплоенерго» в зоні ПАТ «Сумське НВО» та паспорти теплових мереж Сумської міської ради, стосуються виключно показника ємності теплових мереж ТОВ «Сумитеплоенерго» на території обслуговування Товариства. 
Щодо обсягу втрат теплової енергії у теплових мережах у період 04.10.2017-05.10.2017, то він міг бути встановлений позивачем лише при розрахунку різниць показань приладів обліку теплової енергії, встановлених у точках надходження та відпуску теплової енергії з теплових мереж ТОВ "Сумитеплоенерго", проте відповідні прилади обліку позивачем встановлені не були.
Щодо визначення вартості теплової енергії та її розподілу між категоріями споживачів, то наданий позивачем звіт про кількість спожитої за жовтень 2017 року теплової енергії не стосується правовідносин сторін у справі.
15.09.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Козир Т.П. (головуючий), Кравчук Г.А., Коробенко Г.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 апеляційну скаргу залишено без руху.
07.10.2020 від апелянта надійшло клопотання про долучення доказів сплати судового збору на виконання ухвали від 17.09.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 апелянту поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду Сумської області від 01.07.2020, розгляд апеляційної скарги призначено на 12.11.2020.
12.11.2020 судове засідання не відбулося.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2020, у зв`язку з перебуванням на лікарняному головуючого судді Козир Т.П. більше чотирнадцяти днів, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 03.12.2020 у справі №920/977/19, у зв`язку з перебуванням на лікарняному головуючого судді Козир Т.П. більше чотирнадцяти днів, визначено колегію суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю. 
07.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив  Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго"     на апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на подання останнього, яке обґрунтоване тим, що примірник апеляційної скарги отримано ним лише 20.11.2020, тож він не мав можливості подати обґрунтований відзив у встановлений строк. З огляду на підтвердження факту отримання апеляційної скарги 20.11.2020 відповідним конвертом та відомостями з офіційного веб-сайту підприємства зв`язку, колегія суддів дійшла висновку про прийняття вказаного відзиву до розгляду. В обґрунтування заперечень  проти апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач звернувся до позивача з листом, в якому просив здійснити підігрів теплоносія та зобов`язався сплатити витрати позивачу, та лише після виконання позивачем взятого на себе зобов`язання відмовився сплачувати вартість використаної теплової енергії. Заперечуючи проти позову, відповідачем не надано власного розрахунку обсягу теплової енергії, яку необхідно було виробити та поставити відповідачу на його пропозицію, викладену в листі. При цьому, правомірним є висновок суду першої інстанції про укладення договору у спрощений спосіб, предметом якого було зобов`язання позивача здійснити підігрів теплоносія в теплових мережах зони відповідальності відповідача та  зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу вказані витрати в строк до 31.12.2017. Щодо твердження про неправильне визначення початкової температури теплоносія, то відповідно до  п. 2.1.6. Керівного технічного матеріалу 204 Україна 244-94 "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» температура холодної (водопровідної) води в неопалювальний період (зимовий) при відсутності даних приймається рівною 5 °С (показник Т х.з.). Саме тому даний показник був використаний позивачем для розрахунку початкової температури теплоносія. Крім того, дана температура відповідала навколишньому середовищу. Що стосується кінцевої температури у теплових мережах, то з місячного звіту відпуску тепла в гарячій воді Сумської ТЕЦ ТОВ «Сумитеплоенерго» за жовтень 2017 року вбачається, що температура теплоносія, визначена на виході з котельні 03.10.2017 складала на магістралі № 1 - 62,1 °С, на магістралі №2 - 57 °С, а 04.10.2017 на магістралі № 1 - 57,3 °С, на магістралі № 2 - 53,1 °с. Як наслідок, суд правомірно відхилив зауваження відповідача щодо необґрунтованості початкової та кінцевої температури теплоносія.
Крім того, предметом дослідження була ємність теплових мереж, підігрів теплоносія для заповнення яких здійснював Позивач. Ємність теплових мереж, зазначена у розрахунку (19540 м3), складається з ємності теплових мереж на території обслуговування Відповідача (9716,42 м3) та ємності внутрішньобудинкових теплових мереж на території обслуговування Відповідача(9823,58 м3). Ємність теплових мереж на території обслуговування Відповідача відображена в Розрахунку ємності теплових мереж ТОВ «Сумитеплоенерго» в зоні відповідальності ПАТ «Сумське НВО», доданого до позову. Даний показник підтверджується: 1) реєстром теплових мереж ТОВ «Сумитеплоенерго» в зоні ПАТ «Сумське НВО» Дирекції «Котельня «Північного промислового вузла» (т. 1-й, а.с. 124-132); | 2) паспортами теплових мереж Сумської міської ради(т. 1-й, а.с. 133-240). У Реєстрі відображена довжина теплових мереж в метрах (графа 4 та 5): 124 533,8 м та 41 605 м. Загальна протяжність теплових мереж становить 166 138,8 м (124 533,8 м + 41 605 м). Даний показник наведено в Розрахунку, доданому до позовної заяви. У розділі 1 «Технічні характеристики» Паспортів наведено, серед інших матеріальних характеристик теплових мереж, об`єми труб в м3. Як вбачається з Схеми теплопостачання м. Суми та акту від 04.10.2017 для поставки теплової енергії Відповідачу в спірний період Позивачем були задіяні теплові мережі магістралей №3, №4, №6, №8, через теплові камери ТК 314, ТК 434, ТК 440, ТК 605, ТК 617.  Таким чином, ємність теплових мереж підтверджена позивачем належними доказами.
На думку позивача, помилковим є твердження апелянта про те, що обсяг та вартість понаднормативних втрат теплової енергії у теплових мережах покладається на самого позивача як орендаря та користувача відповідних теплових мереж, оскільки позивач не використовує теплові мережі на території обслуговування відповідача для надання комунальних послуг споживачам позивача, а теплові мережі на території обслуговування відповідача використовуються виключно відповідачем для надання комунальних послуг споживачам відповідача. Щодо розподілу кількості теплової енергії по категоріям населення, то він здійснений позивачем пропорційно на підставі звіту про кількість спожитої теплової енергії у жовні 2017 року, наданого відповідачем позивачу разом з листом від 01.11.2017 № 21/544.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 справу прийнято до провадження в новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю., розгляд справи №920/977/19 розпочато спочатку та призначено судове засідання на 14.01.2021.
21.12.2020  Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою від 22.12.2020 в задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
04.01.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" повторно подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Пономаренко Є.Ю., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 13.01.2021 у справі №920/977/19, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Пономаренко Є.Ю., визначено колегію суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Дідиченко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2021 прийнято апеляційну скаргу до провадження у новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Дідиченко М.А. Вирішено провести судове засідання, призначене на 14.01.2021 на 12:00, з використанням системи відеоконференцзв`язку.
У судове засідання 14.01.2021 представники сторін з`явилися та надали свої пояснення.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 в судовому оголошено перерву до 04.02.2021.
В судовому засіданні 04.02.2021 колегія суддів заслухала представників сторін. 
Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» відповідно до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.07.2017 № 930 та від 01.08.2017 № 987 є ліцензіатом послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії.
Відповідач, як і позивач, є виробником і виконавцем послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та постачання гарячої води для споживачів м. Суми, кожен в межах своєї території обслуговування, визначеної рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.05.2011 № 322 та від 18.06.2019 № 322.
Позивач здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії від Сумської ТЕЦ тепловими мережами в межах території обслуговування, що визначені на Схемі теплопостачання м. Суми та позначені червоним кольором (т. 1-й, а.с. 24).
Відповідач здійснює виробництво теплової енергії від Дирекції «Котельні північного промислового вузла» з використанням теплових мереж для транспортування та постачання теплової енергії, в межах території обслуговування, що визначені на Схемі теплопостачання м. Суми та позначені блакитним кольором (т. 1-й, а.с. 24).
Оскільки відповідач в міжопалювальний сезон не здійснював виробництво теплової енергії, з метою надання послуги з   централізованого постачання гарячої води кінцевим споживачам, між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №8/1700037 від 10.04.2017, за умовами якого позивач зобов`язався виробити та передати у власність відповідача теплову енергію, а відповідач зобов`язався оплатити її вартість.
В подальшому, у зв`язку з наявністю у відповідача заборгованості, позивач припинив йому постачання теплової енергії.
04.10.2017 відповідач звернувся до позивача листом № 55-1/17 (т. 1-й, а.с. 30) з проханням з 04.10.2017 відновити дію договору поставки теплової енергії № 8/1700037 від 10.04.2017 та зобов`язався відшкодувати позивачу витрати на підігрів теплоносія для заповнення теплових мереж по зоні теплопостачання відповідача в строк до 31.12.2017.
Позивач прийняв пропозицію відповідача, викладену у вищезазначеному листі та починаючи з 04.10.2017 розпочав виробництво, транспортування та постачання теплової енергії на території обслуговування відповідача від Сумської ТЕЦ ТОВ «Сумитеплоенерго». Зазначений факт підтверджується актом від 04.10.2017, складеним спільно представниками Дирекції КППВ відповідача та позивача (т. 1-й, а.с. 105).     Згідно із зазначеним актом, 04.10.2017 з 21 год. 00 хв. навантаження споживачів відповідача у справі підключено до Сумської ТЕЦ ТОВ «Сумитеплоенерго», шляхом відкриття запірної арматури в теплових камерах: ТК-314, ТК-434, ТК-440, ТК-605, ТК-617.
Телефонограмою від 05.10.2017 № 366 позивач повідомив відповідача, що з 21 год. 00 хв. 04.10.2017 позивачем відновлено поставку теплової енергії, яка використовується для виготовлення послуг гарячого водопостачання в зоні ПАТ «Сумське НВО» (т. 1-й, а.с. 106).
Також даний факт підтверджується Місячним звітом відпуску тепла в гарячій воді Сумської ТЕЦ ТОВ «Сумитеплоенерго» за жовтень 2017 року (т. 1-й, а.с. 107).     Як вбачається з даних звіту, після початку виробництва, транспортування та постачання теплової енергії позивачем на територію обслуговування відповідача 04.10.2017, значно збільшився обсяг теплоносія (гарячої води), що відпускається з Сумської ТЕЦ в теплові мережі, в т.ч. відповідача. Температура теплоносія 03.10.2017 на магістралі № 1 - 62,1 °С, на магістралі № 2 - 57 °С. Температура теплоносія 04.10.2017 на магістралі № 1 - 57,3 °С, на магістралі № 2          - 53,1 °С.
Згідно з розрахунком позивача, який додано ним до позову, обсяг теплової енергії  необхідний для забезпечення підігріву та доставки теплоносія від Сумської ТЕЦ позивача до споживачів відповідача склав 1512 Гкал.
Відповідно до акту виконання робіт (надання послуг) № 1713 від 19.11.2017 та рахунку на оплату № 428 від 29.11.2017 вартість виробництва, транспортування та постачання теплової енергії складає 1 830 003,84 грн. Вказані документи були надіслані позивачем відповідачу з листом № 67 від 01.02.2018.
З огляду на те, що відповідачем вищезазначений рахунок не був оплачений, позивач звернувся до нього з претензією № 3210 від 06.08.2019.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку, що внаслідок звернення відповідача до позивача з листом від 04.10.2017 № 55-1/17 з проханням відновити поставку теплової енергії для споживачів відповідача та прийняття вказаної пропозиції позивачем, між сторонами було укладеного договір у спрощений спосіб, за умовами якого відповідач зобов`язався відшкодувати позивачу витрати на підігрів теплоносія для заповнення теплових мереж по зоні теплопостачання відповідача в строк до 31.12.2017.
Колегія суддів вважає помилковим вказаний висновок суду, з огляду на таке.
Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання, визначені     Законом України "Про теплопостачання".
Відповідно до     ст. 1 Закону України "Про теплопостачання"          теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається (ч. 2     ст. 275 Господарського кодексу України) 
За змістом     ст. 509 Цивільного кодексу України     зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених     статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до     ст. 11 Цивільного кодексу України     цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України     зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ч. 1     ст. 638 Цивільного кодексу України).
За змістом ч.ч. 1-3     ст. 181 Господарського кодексу України     господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.
Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.
Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1     ст. 640 Цивільного кодексу України)
Згідно зі     ст. 641 Цивільного кодексу України     пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Лист відповідача  № 55-1/17 від 04.10.2017 не містить пропозиції щодо укладення договору. Натомість, з його змісту вбачається, що відповідач, визнаючи наявну у нього перед позивачем заборгованість за договором поставки № 8/1700037 від 10.04.2017, зобов`язався погасити останню та просив відновити дію вказаного договору.
Таким чином, вбачається, що відповідач фактично просив відновити постачання теплової енергії за договором поставки № 8/1700037 від 10.04.2017, що було припинене внаслідок наявності у нього заборгованості, а не укласти новий договір.
Так, за умовами укладеного між сторонами договору № 8/1700037 від 10.04.2017 позивач на умовах, в порядку та у строки, визначені договором, зобов`язується виробити та передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити, теплову енергію. При цьому, відповідно до п. 6.1. договору постачальник має право призупити поставку товару у разі не оплати, порушення строків оплати поставленого товару покупцем - до моменту оплати поставленого товару, з повідомленням покупця за 5 робочих днів про таке припинення.
Оскільки договір № 8/1700037 від 10.04.2017, укладений між сторонами, на момент виникнення спірних правовідносин був чинним та в установленому законом порядку не припиненими, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач надав відповідачу послугу з підігріву теплоносія в теплових мережах у зоні відповідальності відповідача у межах вказаного договору поставки. Проте, умовами вказаного договору не врегульовано порядку відшкодування відповідачем позивачеві витрат, пов`язаних із відновленням надання вищезазначеної послуги.
Таким чином, оскільки у зв`язку неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором, позивачем було відключено, а в подальшому, відповідно до листа  відповідача  № 55-1/17 від 04.10.2017, відновлено постачання теплової енергії, з врахуванням того, що порядок відшкодування витрат на відновлення постачання теплової енергії договором не врегульований, витрати, понесені позивачем, є збитками (додатковими витратами позивача) зумовленими неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором.
За змістом ч.ч. 1-2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч.ч. 1, 2               ст. 22 Цивільного кодексу України     особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Як визначено     ст. 224 Господарського кодексу України           учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Відповідно до     ст. 614 Цивільного кодексу України     особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Із змісту відповідних норм вбачається, що для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків необхідно встановити наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); наявності збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. При цьому, відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність у вигляді відшкодування заподіяних збитків. Необхідним елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення особою зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім та невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути реальними.
В обґрунтування заявленої до стягнення  суми витрат на підігрів теплоносія в теплових мережах позивач надав розрахунок витрат, складений головним інженером С.Ю. Смертяком.
Згідно вказаного розрахунку, на підігрів 19540 м3 теплоносія від температури навколишнього середовища - 5.0 градусів С до 57 градусів С необхідно витратити 1016 Гкал. Враховуючи фактичні втрати в теплових мережах Сумської ТЕЦ за жовтень 2017 року на рівні 48%, повні витрати теплової енергії на розігрів теплоносія в теплових мережах становили 1512 Гкал. Розрахунок виконано за наступною формулою:
Q=G*p*(T1-To), де p - густина води; Q - кількість тепла , Гкал; Т1 - температура мережної води, необхідної для забезпечення споживачів ГВП; То- температура навколишнього середовища; G - об`єм мереж.
Як зазначав позивач, вартість теплової енергії, витраченої ним у жовтні 2017 року для підігріву теплоносія (1512 Гкал) у сумі 1830003,84 грн визначена на підставі тарифів, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за категоріями споживачів: «населення», «інші споживачі», «бюджетні установи». В обґрунтування проведеного розподілу позивач послався на дані звіту про кількість спожитої теплової енергії у жовтні 2017 року, наданого відповідачем позивачу, пропорційно якому позивачем визначено обсяг теплової енергії для кожної категорії споживачів.
Колегія суддів вважає, що для обґрунтування правомірності і правильності проведеного розрахунку позивач має довести належними і допустимими доказами кожну складову, використану ним у вищезазначеному розрахунку витрат на підігрів теплоносія в теплових мережах.
Так, в розрахунку, доданому до позовної заяви наведено показник То 5 °С, виходячи з температури навколишнього середовища. Позивач вказує, що даний показник є нормативно визначеним у формулі, зазначеній в п. 3.5 «Витрати теплоти гаряче водопостачання» довідково-методичного посібника «Наладка водяних систем централізованого теплопостачання». Зокрема, у формулі міститься показник Тх.з. - температура холодної води у водопроводі в зимовий період. 
Відповідно до п. 2.1.6 Керівного технічного матеріалу 204 Україна 244-94 «Норми та вказівки по          нормуванню          витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» температура холодної (водопровідної) води в неопалювальний період при відсутності даних приймається рівною 5 °С (показник Тх.з.).
Водночас, у відповідності до «Суточного отчета отпуска тепла в горячей воде за 03.10.2017», доданого позивачем до листа № 481 від 25.01.2018, температура холодної води фіксується встановленим на Сумській ТЕЦ лічильником теплової енергії позивача в стовбці «температура речной воды» і станом на 04.10.2017 відповідна температура становила 12° С. 
Враховуючи, що для доведення розміру збитків, позивач має підтвердити свої реально понесені витрати, останній не обґрунтовує, у зв`язку з чим для розрахунку використовує розрахункове значення температури води на рівні 5° С, тоді як він володіє відомостями про її реальне значення у спірний період на рівні 12° С.
Також, заслуговують на увагу заперечення апелянта про те, що на момент припинення постачання теплової енергії ТОВ «Сумитеплоенерго» 02.10.2017 температура теплоносія у теплових мережах у зоні обслуговування ПАТ «Сумське НВО» становила в середньому 57 градусів Цельсія з моменту припинення постачання теплоносія до моменту відновлення постачання теплової енергії пройшло близько однієї доби, тож враховуючи початкову температуру теплоносія, наявність теплоізоляції на теплових мережах та місце розміщення теплових мереж, а також, те, що теплові мережі міста Суми є замкненою системою (теплоносій, відпущений джерелом теплопостачання до теплових мереж, в подальшому повертається до джерела теплопостачання зворотнім трубопроводом), позивачем не доведено охолодження теплоносія до температури використаної в розрахунку.
Також, за поясненнями самого позивача,  після повернення теплоносія до джерела теплопостачання зворотній теплоносій підігрівається до нормативного значення та за допомогою подавального трубопроводу повертається до теплових мереж міста, тоді як  підігрів холодної води здійснюється лише для підтримання у теплових мережах необхідного загального обсягу теплоносія та відновлення обсягу теплоносія (води), що був фізично втрачений у теплових мережах. Водночас, позивачем не обґрунтовано та не доведено обставин, які б спричинили втрату частини теплоносія (води) та необхідність забору холодної води в зв`язку з цим, а також причинного зв`язку між такою втратою та припиненням теплопостачання у зв`язку з порушенням зобов`язань за договором відповідачем.
Також, позивачем розраховуються витрати на підігрів теплоносія виходячи із загальної ємності теплових мереж -  19540м3. Вказана ємність, складається з ємності теплових мереж на території обслуговування відповідача (9716,42 м3) та ємності внутрішньобудинкових теплових мереж на території обслуговування відповідача (9823,58 м3). 
На підтвердження вказаних показників, позивачем надано реєстр теплових мереж ТОВ «Сумитеплоенерго» в зоні ПАТ «Сумське НВО» Дирекції «Котельня «Північного промислового вузла» (т. 1-й, а.с. 124-132) та паспортами теплових мереж Сумської міської ради (т. 1-й, а.с. 133-240).
Колегія суддів критично відноситься до вказаних доказів, позаяк останні містять відомості лише щодо показника ємності теплових мереж ТОВ «Сумитеплоенерго» на території обслуговування відповідача. Проте, з них неможливо встановити ємність внутрішньобудинкових мереж та їх переліку. При цьому, представник позивача в судовому засіданні також не зміг пояснити, яким чином визначена ємність внутрішньобудинковиї мереж, тоді як за твердженням відповідача теплоносій взагалі не може надходити до внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води.
Отже, колегія суддів не приймає вказані документи в якості належних доказів на підтвердження використаних в розрахунку показників.
Щодо обсягу втрат теплової енергії у теплових мережах у період 04.10.2017-05.10.2017, то він визначений позивачем в розрахунку на рівні 48,8%. На підтвердження вказаного показника позивачем надано Технічний звіт «Випробування водяних теплових мереж на теплові втрати позивача, затвердженим Державним Донбаським підприємством по пуску, наладці, удосконаленню технології та експлуатації електростанцій та мереж «ДОНОРГРЗС».
     Так згідно з таблицею А. 130 Сумарні нормативні теплові втрати в водяних теплових мережах Котельної північного промислового вузла (міжопалювальний період), сумарні теплові втрати (в тому числі з витоками) в теплових мережах території надання послуг відповідача становлять в жовтні 1 230,4 Гкал.
Водночас ані в позові, ані в судовому засіданні представником позивача не обґрунтовано, яким чином та на якій правовій підставі ним визначено показник теплових втрат на  рівні 48,8%.
Щодо визначення вартості теплової енергії та її розподілу між категоріями споживачів відповідно до звіту про кількість спожитої за жовтень 2017 року, то позивачем не обґрунтовано підстав такого розподілу витрат на підігрів теплоносія та формування їх вартості на підставі тарифів для категорій споживачів, позаяк фактично вказані витрати не були пов`язані із   безпосереднім постачанням теплової енергії кінцевому споживачу, а були понесені з метою відновлення теплопостачання відповідачу для подальшого здійснення ним теплопостачання споживачам.
Отже, стверджуючи про факт понесення збитків та заявляючи вимогу їх стягнення з відповідача, саме позивач відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України мав довести розмір збитків.
Як вбачається з матеріалів справи та було підтвердженого сторонами в судовому засіданні, теплова енергія, що була передана відповідачу за договором поставки № 8/1700037 від 10.04.2017 відповідно до актів приймання-передачі (т. 1, а.с. 125-126) у жовтні 2017 року, оплачена відповідачем в повному обсязі.
При цьому, тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (ст. 1 Закону України «Про теплопостачання»). Таким чином, відповідно до тарифного законодавства, до структури тарифу включаються крім собівартості теплової енергії усі супутні витрати, пов`язані з її виробництвом та реалізацією. 
Позивач не довів, що понесені ним витрати пов`язані із відключенням та подальшим поновлення теплопостачання відповідачу за договором не  покриті тарифом, за яким здійснюється відпуск теплової енергії відповідачу, за відсутності передбаченого законом механізму визначення та відшкодування таких витрат. Відмінність тарифів, встановлених НКРЕКП для різних виробників теплової енергії, не виключає врахування у кожному з них витрат на відновлення постачання теплової енергії.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені в судовому засіданні та не наводяться у постанові, позаяк не покладаються в її основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не було доведено всіх необхідних елементів для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків у сумі 1830003,84 грн, не доведено їх розміру та безпосереднього зв`язку між діями відповідача та обсягом збитків.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів, вважає рішення суду першої інстанції прийнятим з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення спору, з огляду на що в позові належить відмовити у зв`язку з недоведеністю, а рішення, відповідно, підлягає скасуванню.
Судові витрати за подання позову та  апеляційної скарги відповідно до  ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.
Керуючись приписами статей 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1.          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" задовольнити.
2.          Рішення Господарського суду Сумської області від 01.07.2020 у справі №920/977/19 - скасувати.
3.          Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.
4.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (40030, м. Суми, вул. Друга залізнична, буд. 10, код ЄДРПОУ 33698892) на користь Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, місто Суми, вул. Горького, буд. 58 код ЄДРПОУ 05747991) 41175,09 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
5.           Справу повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст постанови складено 12.02.2021.

Головуючий суддя                                                                                О.І. Поляк 

Судді                                                                                          М.А. Дідиченко

                                                                                          Л.В. Кропивна