Ухвала
Іменем України 
01 березня 2021 року
м. Київ
Справа № 339/240/19
Провадження № 51 - 1011ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргупотерпілого ОСОБА_4 на вирок Долинського районного суду Івано – Франківської області від 07 вересня 2020 року та ухвалу Івано – Франківського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року  щодо             ОСОБА_5 , 
встановив:
Вироком Долинського районного суду Івано – Франківської області від 07 вересня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 296 ч.4  КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено  іспитовий строк 1 рік 6 місяців та покладено на нього відповідні обов`язки. Цивільні позови задоволено частково. 
Ухвалою  Івано – Франківського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року зазначений вирок суду в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди  змінено. Стягнуто зі ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4     25 000 грн. відшкодування моральної шкоди та 3 800 грн. витрат на правову допомогу. В решті вирок залишено без зміни. 
Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 за ст. 296 ч. 4 КК України, судові рішення щодо якого у касаційній скарзі не оспорюються. 
У касаційній скарзі потерпілий порушує питання про перегляд судових рішень  в касаційному порядку. 
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України. 
Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі особа не зазначає в чому саме, на його думку, полягає незаконність чи необґрунтованість вироку та ухвали суду відповідно до положень ст. 438 ч. 1 КПК України і доводи на обґрунтування цього. 
Так, відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону допущені судами обох інстанцій, які є підставами для скасування або зміни судових рішень,  навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.  
Також, в порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги не додано її копій та додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не вистачає по         1 примірнику).
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 без руху.
Встановити потерпілому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.  
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_7 	ОСОБА_8